Mi volt a világkormány-összeesküvés és mik azok a torontói jegyzőkönyvek?
![Daily Life In Canada NurPhoto Toronto Canada Evening view centre island Ontario October 03 2023 Arrush Chopra cityscape skyline Canadian city photography travel urban scene city view island view Canadian travel skyline photo Toronto tourism Ontario travel](https://cdn.origo.hu/2023/12/6xEAOo_x6_VMuSJYOqaZ7U5qnJzBGyC_WLA04WkiDZE/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzVkNGYxMTgyZTVmMjQwM2E5YTVmOTZlMzQ1MmM5MGE3.webp)
Az állítólagos torontói jegyzőkönyv több pontja is foglalkozik a „nagyok" által optimálisnak tartott világgazdaság kialakításának kérdésével. Az alapvetés 4. pontja szerint az egyik első és legfontosabb elérendő cél az országhatárokon átívelő nemzetközi, globális gazdasági rend kiépítése,
ami csak a még meglévő politikai és gazdasági határok fokozatos felszámolásával,
vagyis a nemzetállami szuverenitás leépítésével érhető el. A 6. pont fontos feltételnek szabja a nyugati nagyvállalatok arra való ösztönzését, hogy a termelésüket fokozatosan szervezzék ki a fejlődő világba, ami szintén jó eszköz a nemzetállami szuverenitás meggyengítéséhez.
A 7. pont végcélként pedig egy olyan globális gazdasági világrend kiépítését jelöli meg, amelyben az egyes nemzetállamoknak már nem lesz semmilyen lényeges diszpozíciója, befolyása a globális gazdaság irányítására. Ehhez kiváló eszköz a nyugdíjkorhatár folyamatos emelése, a jövedelmek vásárlóerejének csökkentése és a munkavállalói jogok megnyirbálása, hogy a munkáltatók bármikor és könnyen megszabadulhassanak a nekik nem tetsző munkavállalóktól.
Az állítólagos „torontóiak" gazdaságpolitikai programpontjában kitüntette szerepet játszik a 11. cikkely, melynek értelmében meg kell akadályozni a nemzetállamokat saját gazdaságuk önálló fejlesztésében, főleg a pénzügyi szektorban, energiaiparban, mezőgazdaságban és a technológiai iparágakban, továbbá pénzügyi függésbe kell tartani őket olyan szervezetek, mint az IMF és a Világbank hathatós közreműködésével.
Monast interpretációjában a torontói tizennyolcak a világkormány hatalomra jutásához elengedhetetlennek tartották az úgynevezett multikulturális vagy nyílt társadalmak kialakítását, a nemzeti keretek lebontásához és a nemzetállamok végleges felszámolásához.
Hogy ez miként valósítható meg, arról a protokoll ötödik pontja értekezik.
Eszerint szorgalmazni kell a harmadik világból a fejlett államokba irányuló migrációt, amit elsősorban a helyi fegyveres konfliktusok kirobbantásával lehet „ösztönözni".
A jegyzőkönyv 13. pontjában foglaltak szerint minél kiterjedtebb, egymással kompatibilis adatbázisokat kell létrehozni és összekapcsolni; a „világkormánynak" alárendelt politikai vezetők teljes magánéletét fel kell térképezni, és nyilvántartani a személyükhöz fűzhető kompromittáló adatokat. A „világkormány" törekvéseivel szembe menő nemzetállamokat
pedig pénzügyi és gazdasági nyomás alá helyezéssel, valamint szankciókkal kell „észhez téríteni"
az alapvetés 14. pontja alapján.
Az új világrenddel szembeszálló személyeket, főleg a szuverenista politikusokat meg kell bélyegezni, le kell járatni, és ha ez sem hoz kellő „eredményt", végső esetben likvidálni kell őket.
Az állítólagos torontói jegyzőkönyvek 1995-ös megjelentetése óriási felzúdulást váltott ki. A sajtóban elindított ellenpropaganda Serge Monast-ot azonnal elmeháborodott fantasztának nyilvánította. Az újságíró ellen rövid időn belül több büntetőeljárást is indítottak, rémhírterjesztés címén pedig 1996. december 3-án előállították és bűnügyi őrizetbe vették a montreali rendőrségen.
Egy nappal később ugyan szabadlábra helyezték, de másnap, 1996. december 5-én Monast-ot holtan találták a lakásán. A hivatalos orvosszakértői vizsgálat megállapítása szerint szívroham végzett az újságíróval, de ezt sokan kétségbe vonták azt állítva, hogy az egyes körök számára kellemetlenné vált publicistát eltették láb alól.
A torontói jegyzőkönyvek kiadásában segédkező két munkatársa közül az egyikük 1997 januárjában autóbaleset áldozatául esett,
a másik pedig még ugyanebben a hónapban – állítólagos ittassága miatt – kiesett egy montreali felhőkarcoló huszadik emeletéről.
Tény, hogy a vallásos miszticizmusra is hajlamos újságíró számos vélemény szerint élete végén súlyos pszichés problémákkal küzdött. Mindenesetre az is tény, hogy Monast nem sokkal a halála előtt,1996 novemberében megszellőztette, hogy rövidesen nyilvánosságra hozza az állítólagos 1967-es torontói tanácskozás résztvevőinek listáját.
Hirtelen bekövetkezett halála miatt erre azonban már nem került sor;
a lakásában őrzött iratok és adathordozók pedig szőrén-szálán eltűntek.
A torontói jegyzőkönyvek valódisága mellett érvelők Serge Monast sorsát tekintik az egyik legfőbb közvetett bizonyítéknak arra nézve, hogy nem csupán a szerző fantáziájából kipattant zavaros konspirációs teória lehetett ez a hátborzongatóan cinikus összeállítás.
A jegyzőkönyvek létét, illetve valódiságát azonban mind a mai napig nem sikerült hitelt érdemlően bizonyítani. Az már egy másik kérdés, hogy az 1995-ben megjelentetett protokollban foglaltak közül számos akkor még valószínűtlennek látszó felvetés, így többek között a fejlett országokba irányuló tömeges illegális migráció, a nemzetállami keretek felszámolására indított ideológiai háború, és a nyugati világban jelenleg uralkodó fősodorral szembeszállók megbélyegzése, a „PC-terror" valósággá vált.
Ugyancsak nem a fantázia világába tartoznak azok az informális szervezetek sem, mint például az 1954-ben létrehozott és minden évben zárt ajtók mögött tanácskozó Bilderbeg-csoport, amelyben a világ legbefolyásosabb gazdasági, politikai és média személyiségei - jellemzően nem konzervatív, hanem baloldali-liberális közszereplők -,megvitatják a világ legfontosabb problémáit,
de sohasem hajlandóak felfedni, hogy valójában miről is tanácskoztak.
A Bilderberg-csoportnál kevésbé szemérmesek a Klaus Schwab nevével fémjelzett Világgazdasági Fórum prominensei, akik ma már nyíltan hirdetik, hogy – szerintük – csak egyetlen jövő létezik: a globalista világkormányé.