Döntő bizonyíték hiányában ítélték halálra az olasz anarchistákat
![](https://cdn.origo.hu/2024/08/hGKs65KXyalIjuxkFDuOxe_KdzN_PWWDL6o2wqVHicY/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzM4YTE3MTdmYzBkYjRjOWZhZWZmNzM4NDQ4ODIwNDQ5.webp)
Sacco és Vanzetti 1908-ban érkeztek Amerikába a jobb élet reményében, csakúgy, mint rengeteg honfitársuk. Míg Sacco eredeti szakmáját folytatva cipészként dolgozott egy massachusettsi gyárban és aktív szakszervezeti tevékenységet folytatott, Vanzetti inkább alkalmi munkákból tartotta el magát. Mellette pedig rengeteget olvasott, első sorban Marx és Darwin műveit, de szerette Lev Toljsztoj és Dante munkáit is.
Az erősen baloldali, anarchista nézeteket valló páros több alkalommal is összetűzésbe került a rendőrökkel.
Saccót már 1916-ban letartóztatták, majd Vanzettivel együtt feketelistára kerültek az amerikai hatóságoknál. 1920 májusában egy tiltakozó gyűlés miatt kerültek ismét a rendőrség látókörébe, amelyet Andrea Salsedo rejtélyes halála után szerveztek.
A szintén anarchista Salsedót New Yorkban tartóztatták le, nyolc hétig tartották magánzárkában, majd május 3-án kiesett az Igazságügyi Minisztérium tizennegyedik emeletéről.
Elvek a kész tények felett
Egy hónappal korábban két halálos áldozatot követelő rablást hajtottak végre egy massachusettsi cipőgyárban. Április 15-én éjjel a számvivő és egy fegyveres őr 15 ezer dollárt szállított az üzem épületébe, ami a munkások fizetését és a gyár egyéb költségeit fedezte.
Ekkor két fegyveres férfi tűnt fel a semmiből, tüzet nyitottak, és miután lelőtték a dolgozókat, a pénzzel elmenekültek. A szemtanúk olaszos kinézetű férfiaknak írták le az elkövetőket, a rendőrök és nyomozók pedig hamar összefüggést találtak Sacco és Vanzetti tevékenysége, valamint a kettős rablógyilkosság között.
A nyomok egy Mario Buda nevű férfi házáig vezettek, ahol az addigi gyanúsítottat nem, de Nicola Saccót és Bartolomeo Vanzettit megtalálták és le is tartóztatták. A tanúvallomások mellett döntő bizonyítéknak a gyilkos fegyver számított. A bűntényt egy 32-es Colttal követték el – ilyen fegyver volt a két olasz birtokában is.
Webster Thayer bíró a kész tényeknél előbbre tartotta a morális elveket, és a kezdetektől bűnösként kezelte a vádlottakat.
A konzervatív Thayer egyértelműen ellenszenvesnek találta az anarchista Saccót és Vanzettit, politikai nézeteiken túl pedig azt is a szemükre vetette, hogy nem vállaltak katonai szolgálatot a világháborúban. A két férfit Fred H. Moore ügyvéd védte, de a bíró határozottságával felülkerekedett rajta. „Egy hosszúhajú kaliforniai anarchista ne akarja helyettem irányítani a tárgyalást” – jegyezte meg Thayer.
Ártatlanok, de mégis bűnösök
Hiába nem volt döntő bizonyíték és vonultak ezrek az utcára Sacco és Vanzetti érdekében, a két férfit még abban az évben halálra ítélték. Hét hosszú évet töltöttek a siralomházban, ahol végig élt bennük a szabadulás reménye, de végül 1927 augusztusában végrehajtották az ítéletet, amely szerint villamosszékben kell kivégezni a bűnösnek talált vádlottakat.
A közbeszédben vétlen áldozatként tovább élő Sacco és Vanzetti ügyét 1961-ben újra megvizsgálták, azonban ismételten a bűnösségüket állapították meg. Ennek ellenére ötven évvel a kivégzésük után, 1977 júliusában Massachusetts állam kormányzója felmentette és ártatlannak mondta ki őket. A helyzet azonban máig nem tisztázott, a megoldás várat magára, így a történet talán nem kizárólag Sacco és Vanzetti bűnösségéről szól, hanem az anarchista szélsőbaloldal és a konzervatív nézetek összecsapásaként is értelmezhető az 1920-as évek Amerikájában.
További történelmi témájú cikkeket a Múlt-kor történelmi magazin weboldalán olvashatnak.