A rögbi 1994-ig kötelezően amatőr sportág volt, mégis hat kontinens 118 országában játsszák, és a világ négy legnézettebb sportja közé tartozik. A 2007-es világbajnokságra, a legnagyobb francia stadionokba 2,5 millió szurkolót várnak, míg a 250 közvetítő tévécsatorna mintegy négymilliárd nézőt remél - ezzel a rögbi-vb a világ harmadik legnagyobb sporteseménye lehet.
A csapatjáték csúcsának is nevezett sport híveit nemrégiben megszavaztatták Angliában, hogy mit szeretnek benne a legjobban. A "szenvedély és izgalom" opció nyert, de második helyen jött a "barátságos légkör", majd az "erő és lendület" és a "bajtársiasság". Futott még az "őszinteség", a "családi szórakozás" és a "játékosok megközelíthetősége". Sok szempontból tehát a futball ellentéte a rögbi, a közös gyökerek ellenére (1823-ban "találta fel" a Rugby Egyetem egyik diákja a sportot, amikor egy focimeccsen felkapta a labdát, és a kapuba szaladt; a két sportág az 1870-es években vált szét - a rögbiről bővebben cikkünk végén olvashat). A "rugby-stílusú" futball azonban nem a foci ellensége (nem is vetélkedhet a labdarúgó klubmeccsek döbbenetes nézőszámaival), hanem a kisközösségek közös játéka, a férfias küzdelmek egyik legnemesebbike.
Mi már 1999-ben is megmondtuk, de ennek újabb bizonyítéka lehet az ezúttal itthon is tévéközvetített világbajnokság, amelynek legnagyobb sztárjai és esélyesei a következők.
A címvédők, a házigazdák és a legjobbak
![]() | ||
JONNY WILKINSON | DAN CARTER | SÉBASTIEN CHABAL |
Angol, 28 éves, irányító. 177 centi, 88 kiló. 60-szoros válogatott, ezeken 915 pontot szerzett. | Új-zélandi, 25 éves, irányító. 180 centi, 91 kiló. 41-szeres válogatott, 636 ponttal. | Francia, 29 éves, 3. soros. 191 centi, 115 kiló. 31-szeres válogatott, 10 ponttal. |
A világ legjobb rúgója. Pont. 2003-ban rettegtek a lábától, és most is így lenne, ha nem lenne folyton sérült. Fohászkodjunk, hogy lássuk Wilkinsont játszani, mert bár a támadások szervezésében nem elsőrangú, de ha rúgásra kerül sor, az mindig előnyt, sőt pontokat jelent a csapatának. Érdemes még tudni róla, hogy két tökéletes rúgás között félelem nélkül szerel a védelemben - e tekintetben is a világ egyik legjobb 10-ese. | "A" szupersztár. A fotómodellhez illően csinos külső, a kidolgozott izomzat azonban nem lenne elég ehhez, ha rögbiben óhajt az ember világelső lenni. Carter mindent tud, amit a legjobb irányítónak tudnia kell: remekül lát a pályán, könnyen és jól hoz döntéseket, pontosan rúg, és nem utolsósorban ereje és lendülete keresztülviszi a legjobb védelmen is. Az All Blacks, Carterrel a soraiban csupán négyszer veszített. | Az ősi gallokat idéző külső riasztó ugyan, de még félelmetesebb, ami mögötte van. A nyers erő, kombinálva a romboló ösztönnel a legtökéletesebb kombináció egy harmadik soros számára. Chabal pusztító ereje legendás, a világ leghatékonyabban ütköző játékosának tartják, de rengeteg összecsapása következtében szinte mindig cserélni kell, mert a meccsek második felében már nem pontosan tudja, hol van, és mi a dolga. |
Anglia címvédése kedden került a legnagyobb veszélybe, amikor a legendás irányító, Jonny Wilkinson bokája kifordult egy edzésen. A szombati, Egyesült Államok elleni meccset már biztosan ki kell hagynia, de elképzelhető, hogy a hat nappal később esedékes, Dél-Afrika elleni csoportrangadóra sem gyógyul fel. A rögbirajongók csalódottan sóhajtottak, amikor a 2003-as vb legnagyobbja, a döntőt csapatának megnyerő Wilko sérülésének híre napvilágot látott. Nem csoda, hiszen a Brit Birodalom kidekorált hőse gyakorlatilag egyfolytában sérült volt a legutóbbi seregszemle óta: a válogatott 40, azóta lejátszott meccséből csak hétszer kezdett, és még háromszor volt csere. Csodálatos adottságára azonban jellemző, hogy amikor visszatért, az idei Hat Nemzet tornán Anglia úgy verte Skóciát 42-20-ra, hogy Wilkinson 27 pontot szerzett.
A címvédő tehát bajban van, annál is inkább, mert rutinos csapatában Wilko az egyetlen világsztár. Rajta kívül "csak" kiváló játékosok vannak a fehérmezeseknél, egy sincs, aki köré lehetne építeni a csapatot, ráadásul a legutóbbi 19 mérkőzésükből csak ötöt nyertek meg. Azzal együtt ők az első európai XV, amely nyert vb-t, és két angol klub játszotta idén a Bajnokok Ligája döntőjét. Ez sok mindenre jogosít, bár 1991-ben nemzeti stadionjukban, a Twickenhamben vesztették el a vb-döntőt (12-6) Ausztrália ellen, 1995-ben az elődöntőben mosta le őket Új-Zéland, a maradék két vb-n pedig a nyolc között véreztek el (Wales ellen 1987-ben,Dél-Afrika ellen 1999-ben).
Válságuk edzőcserébe torkollott decemberben, és Brian Ashton, aki korábban Sir Clive Woodward helyettese volt 1998-tól 2002-ig, alaposan felrázta a társaságot. "Hiszem, hogy meg fogjuk lepni azokat, akik leírtak minket, egyszerűen a pozitív hozzáállásunk miatt" - nyilatkozta a 61 éves mester, összefoglalva a lényeget: hihetetlen győzni akarás halmozódott fel a feltűnően magas átlagéletkorú, és ezért aztán harcedzett társaságban. Megmaradt azonban a gyengeségük a kiszámítható támadójátékban, és abban, hogy a külső csapatrészt a mai napig nem tudták úgy összerakni, hogy az egyértelműen a legerősebb legyen. Wilkinson nélkül pedig félkarú (vagy inkább féllábú) óriások.
A William Hill 20/1-es oddsot adott nekik, de ha jól jön ki a lépés, az elődöntőig is elmehetnek. Tovább nem, mert legalább négy csapat jobb náluk, és azok közül csak egyet kerülhetnek el. Nagyobb azért a valószínűsége egy negyeddöntős búcsúnak.
A franciák oddsa 7/1, és persze a legnagyobb terhük a házigazdával szembeni elvárás lehet. Franciaországban olyan sok a jó rögbis, hogy szinte két válogatottat is össze tudnának állítani, és bár klubszinten leégtek idén, a Hat Nemzet tornát (Anglia, Írország, Wales, Olaszország és Skócia előtt) megnyerték. Nehéz meccsel, Argentínával kezdenek, ami jó felütés lehet egy nagy meneteléshez, az Új-Zéland elleni döntőig, ahol már "csak" nyerni kell (ami nem szokott sikerülni, és most szinte lehetetlen, de erről kicsit később).
Kétszer voltak már döntősök (1987-ben és 1999-ben), kétszer pedig az elődöntőben véreztek el - érdekesség, hogy mindkétszer nagy esőben, mindkétszer esélytelenül, és mindkétszer a későbbi világbajnok, 1995-ben Dél-Afrika, 2003-ban Anglia ellen. Utóbbit azonban kétszer verték meg augusztusban, de hiába számítanak Európa legjobbjának, Új-Zéland szénné gyalázta őket júniusban, két találkozójukon összesen 100 pontot rámolva be nekik.
Nagy hátrányukra lehet a zseniális edző, ugyanis Bernard Laporte hiába építette fel világranglista-2. csapatát nyolc év alatt, rendszeresen saját rossz természete végzi ki a Kékeket. Ezúttal nem hibázhat, annál is inkább, mert a torna után a sportminiszteri szék várja Nicolas Sarkozy kormányában. Nála jóval megbízhatóbb a két csapatkapitány: a sarkazó Raphael Ibanez már egyszer feladta a válogatottságot, a szintén veterán jó barát, Fabein Pelous-t téve meg utódjának. A 34 éves harcos azonban olyan jó évet zárt a London Waspsnál (például győztes célt szerzett a BL-döntőben), hogy visszakapta a válogatottságot, és vele a karszalagot.
Legnagyobb sztárjaik egyik legfényesebbike az óriás (193 centis, 95 kilós) center, Yannick Jauzion, akinek rettegett áttörései és védekezése egyaránt a világ egyik legjobbjává teszik. Az ő improvizációs készsége ugyanakkor éppen a franciák legnagyobb erényére mutat rá: kiszámíthatatlan támadásaik, végtelen kreativitásuk győzelemre predesztinálja őket, ám éppen a szervező posztokon mintha idén kissé tanácstalanok lennének.
Az All Blacks ellen azonban minden erejükre szükség lesz. A 2/1-es odds önmagáért beszél, de az is, hogy a szövetségi kapitány, Graham Henry a legerősebb összeállításban küldi pályára harcosait az olaszok ellen, holott a második csapat is 40 ponttal verné az Azzurrit. Nincs tehát kegyelem. Mint ahogy az AB-nek sem kegyelmeznének az otthoniak, ha nem nyernék meg a vb-t, hiszen az első, hazai földön rendezett seregszemle óta nem sikerült véghezvinni újra a nagy sikert, pedig mindig a négy között voltak, és egyszer a döntőt bukták csak el.
Talán még soha, semmilyen világversenyen (na jó, az amerikai kosarasokat leszámítva) nem vártak ilyen egyértelműen első helyre csapatot. A bukik szerint, ugye, ez nem vitás, szinte fogadni sem érdemes rájuk, a Nemzetközi Rögbiszövetség világranglistáját egy utcahosszal vezetik. A rögbi természete is nekik kedvez - ebben a sportban nagyon nagy százalékban a jobbik nyer, ráadásul a csoportjuk is sétagalopp - Skócia, Olaszország, Románia és Portugália számukra csak homokzsák -, azért a negyeddöntőben az írek (vagy az argentinok) már nehezebbek lehetnek, és Ausztrália, a legnagyobb ellenfél, amely nyáron le is győzte őket, meghiúsíthatja a reményeket. A döntő már valószínűleg nem lesz olyan nehéz - akár Dél-Afrika, akár a házigazdák, hideg fejjel menni fog.
A legutóbbi 11 meccsükből egyet, a legutóbbi 27-ből kettőt vesztettek csak el! Graham Henry visszahozta az All Blacks támadó szellemét, nyerési ösztönét, legyőzhetetlen formáját. A leválók nagymestere, Richie McCaw a kapitány: sorban háromszor választották a világ legjobb játékosának: a szabályok peremén egyensúlyozva a védekezésben verhetetlen, és az All Blacks gépezetének legfontosabb csavarja. De menjünk tovább, hárommal odébb ott van Dan Carter: fut, ütközik, passzol, rúg, írányít - ez a dolga, és mesterien teszi. A rögbi jelenlegi legnagyobb sztárja megállíthatatlannak tűnik (nem úgy, mint pályatársai, mondjuk az ír Ronan O'Gara vagy az argentin Felipe Contepomi, akiket bizony le lehet venni a pályáról). És még csak 25 éves.
Fantasztikus csapat, amely ráadásul csak erre a tornára készül már jó ideje: a legjobbjaik inkább kiestek a déli BL-nek számító Super 14-ből klubjukkal, hogy pihenhessenek (Új-Zélandon a szövetséggel állnak szerződésben a játékosok, nem a klubbal), és bár a nyáron néha úgy tűnt, nincsenek formában, azért csak megnyerték a Tri-Nationst (az ausztrálok és a dél-afrikaiak ellenében). Tehát csak az elvárás lehet végzetes ellenfél a számukra, és beszédes, hogy kitiltották feleségeiket és barátnőiket a szállodájukból, továbbá még fehérzaj-generátort is használnak edzéseiken, nehogy az ellenfelek kémkedni tudjanak.