A Samsung LW40A13W kialakításakor a fejlesztők elsősorban tévé-készüléket szerettek volna készíteni, nem pedig LCD-t televíziós funkciókkal kiegészítve, ahogy sok más gyártó teszi. Ennek a koncepciónak köszönhetően bár szolgáltatásaiban még egyszerű, de funkcióiban rendkívül megnyerő készüléket sikerült piacra dobniuk.
A televízió menürendszerében színes ikonok segítik a tájékozódást, emellett minden sallangot mellőz a megjelenése. A gyári képbeállítások között standard, dinamikus és mozifilmekhez optimalizált értékeket találhatunk. A jellemzők között viszont csak az alapvető tulajdonságok (kontraszt, fényerősség, élesség, színezet) változtathatók. Képjavítási, illetve zajszűrési lehetőségeket ebben a menüpontban nem találtam, ami nem mondható túl előnyösnek. A hangkép megfelelő kialakításában csupán mély-, illetve magastartományokat állító funkció áll rendelkezésünkre. A Dolby Digital hangzás kiválasztásakor viszont még teszthangok is segítik a térhatás kívánt korrigálását. A beépített kettős tunernek köszönhetően a kép a képben funkció két azonos méretű képet is képes szolgáltatni, kettéosztva az LCD-t. A képkimerevítés, valamint a hatféle képformátum kiválasztása rendkívül hasznos funkció, csakúgy, mint a 2000 oldalas memóriával rendelkező teletext. A mindennapi használhatóságot tovább növeli az elalvás-időzítő funkció is.
Így láttuk, hallottuk
A Samsung LW40A13W LCD televíziója már a tisztán digitális jövő hírnöke, mivel ha a tartozékként kapott DVI-csatlakozó segítségével kötjük össze számítógépünk digitális videokártyájával, már a jelátvitel erejéig sem kell az analóg világba áttérnünk, kiküszöbölve ezzel minden ott keletkező káros zajt és jeltorzulást. Mi a Digitális Házimozi hasábjain inkább filmezés és televíziózás szempontjából szoktuk vizsgálni a készülékeket, ezért a DVI mellőzésével láttunk neki a tesztelésnek.
A teszt DVD-beállító ábráival elsőként a fényességet és a kontrasztot igyekeztem ellenőrizni, mint a két legkritikusabb jellemzőt az LCD-k esetében. A képek világosságtartalmával nem volt baj, a szélek felé haladva viszont kicsit kivilágosodott a képernyő, amely természetes képek megjelenítése esetén is zavarhatja a homogén látvány megvalósulását. A kontrasztarány a szürke skála szélein már kissé kevésnek bizonyult ahhoz, hogy jól elkülöníthetők maradjanak a közeli árnyalatok. A fekete színek megjelenítése az LCD-khez mérten megfelelő volt és elég széles szögtartomány alól nézve sem csökkent le számottevően a képek fényerősség-, illetve kontrasztértéke. A képélesség és a megjeleníthető legnagyobb frekvenciájú képtartalom terén viszont még maradt némi fejlesztenivalójuk a mérnököknek. Egyes szürke árnyalatoknál némi képzaj volt tapasztalható, minden alkalmazott kábelezés esetén. A színek és színárnyalatok megjelenítése viszont kiválóan sikerült. A szabványos színsávábra tónusai tökéletesen elváltak egymástól, még a kritikus zöld-bíbor átmenet is stabil és remegésmentes maradt. A vörös színek kellően teltek és élethűek voltak. A kép geometriája, pozícionálása és konvergenciája mindenhol tökéletes maradt.
Az LCD-k nagy hibája, a lassúság természetes mozgások esetén nem volt feltűnő - csupán némi utánhúzás volt tapasztalható -, de a speciális mozgó tesztábrák elárulták, hogy nem véletlenül igyekeznek a cégek még ennél is gyorsabbra fejleszteni a legújabb generációs LCD megjelenítőiket.
A két hangsugárzó önmagában nem produkált túl mély hangokat, de kellően tisztán és élesen adta visz-sza nagy dinamikájú hanganyagokat is. A sztereó hatás a készülék két oldalára illesztett hangsugárzókkal is jól érvényesült.