Úgy tűnik, párt találni New York-ban százezreknek jelent problémát. Nem véletlen, hogy ezekre az emberekre egy teljes iparág épül. Könyvek jelennek meg, amik receptet ígérnek az igazi megtalálására, a kiadók pedig rengeteg pénzt zsebelhetnek be. Az ilyen útmutatók közül a mai New York-i nők szerint a legkárosabb hatása a Szabályok című könyvnek volt. Ez ugyanis a passzív magatartást tartotta követendőnek, jelszava a "Ne tégy semmit, csak várj!" lehetett volna.
A mai szinglik számára ez egyet jelent az öngyilkossággal. Az agresszív, lerohanó stílust sokkal célravezetőbbnek tartják. Ezeknek a nőknek az eszköztárában megtalálható az óránkénti telefonálás, illetve üzenethagyás, nyílt beszéd az érzelmekről és közös tervekről, a partner szabadidejének teljes kitöltése és még sok más is, ami talán számunkra egy pszichothriller elemeinek tűnhet.
De mit lehet tenni? Hiszen a férfiak nem vágynak házasságra vagy tartós kapcsolatra. New Yorkban nem ritkák az olyan 60-70 éves férfiak, akik soha nem voltak házasok, de évről évre fiatalabb barátnőik vannak, akikkel pár évig együtt járnak, majd lecserélik őket egy újabb áldozatra.
Úgy tűnik, hogy a New York-i nők a saját csapdájukba estek: bár sikerült elérniük, hogy senki nem nyitja ki előttük az ajtót és nem segíti le róluk a kabátot, de még mindig nem tudnak mit kezdeni azzal a szomorú érzéssel, hogy az üzenetrögzítőre költött pénz felesleges kiadás volt. Bushnell szerint New York izgalmas város, de nem sok esély van rá, hogy életünk párját itt találjuk meg. Ha pedig elmúltunk 30 évesek (és New Yorkban élünk!), barátkozzunk meg a szingliséggel, ugyanis nagy valószínűséggel ez már nem állapot, hanem életforma.
Spektrum, december 8., hétfő, 0.05