Ijesztő felfedezés: halálos lény él rajtunk, mégsem tudunk róla
![Sam Sheppard professzor](https://cdn.origo.hu/2023/12/GlLCHvRS1bWPPaVQP5AFNUjB4I-DBu8aWJqb4EpIkcQ/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzU1OTE5OGQ2YTEyYTRkZmY4OTg2ZGI4MzQzYTIzMmFj.webp)
Már a Staphylococcus epidermidis neve is jelzi, hogy a felhámon ver tanyát. Közeli rokona az MRSA-nak, és közvetlenül a műtéteket követően életveszélyes állapotokat képes előidézni. Ennek ellenére az orvosok és a kutatók mégis figyelmen kívül hagyják, hiszen egy általánosan elterjedt baktériumfajról van szó. Éppen ezért a Bath Egyetem Milner Evolúciós Központjának szakértői arra figyelmeztetnek, változtatni kell az eddigi szemléleten, és külön óvintézkedéseket kell foganatosítani az olyan operáció előtt álló páciensek esetében, akik érzékenyebbek lehetnek a mikroba okozta fertőzésekre.
A vizsgálatok során kiderült, összesen 61 gén felelős azért, hogy az alapesetben ártalmatlan baktérium igazi halálosztóvá váljon.
Természetesen ez a valódi munkának még csak a legelső lépése, hiszen a hatékony védekezéshez meg kell érteni, az S. epidermidis bizonyos törzsei milyen körülmények között alakulnak át egészségromboló organizmusokká. Utóbbi adatok birtokában már könnyebben azonosíthatóvá válnának azok a betegek is, akik hajlamosabbak elkapni egy ilyen jellegű fertőzést az operáció során.
A kutatók először csípő- és térdprotézis-beültetés, valamint törésrögzítés során megfertőződött páciensek és egészséges emberek bőrfelületéről vettek mintákat. Az így izolált baktériumtörzsek genetikai állományát összevetették egymással, hogy megtalálják az esetleges eltéréseket.
Így bukkantak annak a 61 génnek a nyomára, amik az S. epidermidis kórokozó változataiban jelen voltak, az ártalmatlanokéban viszont nem.
A kutatás egyik meglepő eredménye, hogy az egészséges alanyok többségénél a baktérium veszélyes változata nem volt jelen. Persze kivételek mindig akadnak, és találtak olyan tüneteket nem mutató személyeket, akik úgy hurcolták magukon a mikrobák halálos verzióit, hogy közben tudomásuk sem volt a rajtuk lakó lényekről.
Úgy támogatják a baktérium szaporodását a véráramban, hogy közben láthatatlanná teszik azt az immunrendszer számára. Emellett segítik a kórokozót abban, hogy sejtfelszínén antibiotikumokat semlegesítő hártyát képezzen.
A kutatást vezető Sam Sheppard szerint az S. epidermidis egy olyan halálos kórokozó, ami mindvégig a szemünk előtt volt, ennek ellenére a klinikai gyakorlatban rendszerint figyelmen kívül hagyták. Ez súlyos hibának bizonyult, hiszen a műtéteket követő fertőzések nemegyszer a páciensek életébe kerültek.
Elsődleges feladat tehát, hogy azonosítsák a veszélyeztetett csoportokat, és náluk extra óvintézkedéseket vezessenek be, mielőtt műtétre kerülne sor.
Sheppard úgy véli, ha nem cselekednek időben, félő, hogy géncsere révén az egyelőre ártalmatlan törzsek is átveszik a fertőző baktériumok tulajdonságait, ami a halálozási arány további növekedését jelentené. A statisztikai adatok azt állítják, az Egyesült Királyságban a halálesetek egyharmada fertőző betegségekhez köthető.
Az eredményeket a kutatók a Nature Communications e heti számában közölték.