A király megalomániája miatt süllyedt el a svéd flotta zászlóshajója
![svéd flotta](https://cdn.origo.hu/2024/08/gfds26USyo3RGbIYXAh9hLH6ky4onJQ1eIDVVHm2V9k/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2IwYTczMDUzMmFhNzRjY2JiMzg2NjA4ODNkYjI0ZWRl.webp)
A korabeli Svédországnak erős és sok hajóval rendelkező flottát kellett építenie, ha meg akarta védenie az érdekeit. 1626-ban a svédek királya, a tehetséges Gusztáv Adolf egy merész ötletet eszelt ki. Jól látta a svéd flotta gyengeségeit, mivel ezek a hajók kicsik voltak, és csak egy fedélzeti ágyúsorral rendelkeztek. Ezért nagymértékű fejlesztésre szánta el magát.
Lehetetlen vállalkozás
A király utasítására tehát a svéd hajóácsok ambiciózus vállalkozásba kezdtek.
Az első ilyen hadihajót csak szerényen Vasa névre keresztelték, ami az uralkodó dinasztiáját jelentette.
A legnagyobb probléma mégis az volt, hogy Gusztáv Adolf jótanácsokkal látta el a hajót építő személyeket. Ennek megfelelően a Vasa túlkompenzálta a svéd flotta minden hiányosságát. A hajónak mindenben kiemelkedőnek kellett lennie.
Eredetileg úgy tervezték, hogy 36 bronzágyú kapjon helyet a jobb és bal oldalán összesen, ezekből 24 nagyobb, míg 12 kisebb kaliberű lett volna.
A király javaslatára viszont ezt meg kellett duplázni, ráadásul a nagyobb tűzerejű és így magától értetődően nehezebb ágyúkhoz ragaszkodott.
Optimális esetben ezzel egy olyan csodafegyverre tettek volna szert, ami egy sorozatlövéssel akár 400 kilogrammnyi ágyúgolyót tudott volna az ellenséges hajóba repíteni. Ekkora tűzerő egy ilyen kicsi hajón meglehetősen furcsa lett volna.
Csaknem kétszáz évvel később az 1812-es brit–amerikai háború során ugyanis egy amerikai fregatt rendelkezett ekkora pusztítási képességgel, viszont az a vízi jármű csaknem 700 tonnával volt nehezebb.
Sokasodó problémák
A király azonban türelmetlen volt, hiszen meg kellett nyernie egy háborút. Nem elégedett meg a megkétszerezett tűzerővel, hanem az építési munkálatokat is folyamatosan siettetni próbálta. Amikor a tervezők tájékoztatták, hogy a hajón igencsak szűkösen fognak elférni az ágyúk, az uralkodó rájuk sem hederített. Ráadásul bronzból készültek, melyek sokkal súlyosabbak voltak, mint vasból készült társaik.
A vízi jármű továbbá gazdag díszítést is kapott, 500 szobrocska képében, melyek a király családtagjait ábrázolták, valamint számos alakot a római mitológiából és svéd történelemből.
Némelyikük csaknem három méter magas volt. Ez tovább növelte a kiegyensúlyozatlanságát. Nem segített az 1000 darab ágyúgolyó sem, melyek egyenként 11 kilót nyomtak.
A felső ágyúfedélzeten csak jóval kevesebb és könnyebb lövegnek lett volna stabil helye, ráadásul a nehéz faszobrok is teljesen feleslegesek voltak egy elsősorban hadászati célokra tervezett hajóra.
A dolgokat csak tovább komplikálta, hogy a neves dán hajóépítő mester, Henrik Hybertsson az építés idején meghalt, tapasztalatlan tanítványának pedig ez volt az első ilyen horderejű munkája. A régészeti kutatások azt is kiderítették, hogy több különböző csapat is részt vett a monumentális munkálatokban
Ez önmagában még nem lett volna baj, a probléma az volt, hogy különböző mértékegységrendszert használtak.
Egy svéd és egy holland láb között pedig csaknem két és fél centi volt a különbség. A háborús kényszer és a nagy sietség közben azonban senkisem vette észre ezt a hiányosságot, és a hajó így teljesen aszimmetrikus lett.
Két év után minden nehézség ellenére a Vasa sikeresen elkészült, és kifutott a nyílt vízre.
Az ágyúlövegek rései nyitva maradtak és egy hirtelen széllökés oldalra borította éppen annyira, hogy tekintélyes mennyiségű víz jutott a hajótestbe. Innentől már nem volt menekvés és egy tengeri mérföld megtétele után a legyőzhetetlennek hitt hajó elsüllyedt, több ezer stockholmi polgár és a király szeme láttára.
További történelmi témájú cikkeket a Múlt-kor történelmi magazin weboldalán olvashatnak.