Szerencsés csillagzat alatt született a Fuji Heavy Industries óriáscég tulajdonában levő Subaru elődje, a Nakajima Aircraft Company 1932-ben. A vállalat a háború alatt a japán hadsereg első számú beszállítója volt, majd amikor véget értek a harcok, repülőgép-alkatrészekből robogót építettek. 1950-ben a japán kormány hitelrendelete nyomán a cég 12 kisebb vállalatra bomlott, amelyek közül négy 1953 és 1955 között két másik céggel újraegyesülve létrehozta a ma ismert Fuji Heavy Industriest. Az első Subaru, az 1500-as 1954-ben készült el, emblémája egyet a jelent a nevével, ugyanis a Szubaru csillagképet ábrázolja, amelyet mi Fiastyúknak hívunk. Ez japán ősidők óta egyik legkedveltebb csillaghalmaza, az uralkodás és az egyesülés szimbóluma. A kék hátterű logóban hat csillag látható, amely a hat céget jelképezi.
A Fiastyúk csillagkép látható a Subaru színhű emblémájában
"Bízhat a jelben". Ezzel a mondattal hirdették a Toyotát a 90-es években, amikor a japán autó itthon is fogalommá vált. A kiemelkedő megbízhatóságáról és tartósságáról híres Toyota meglepően későn, csupán a harmincas években lépett be az autóiparba. A céget 1890-ben megalapító Tojoda Szakicsi a szövőgépek mestere volt, de többek között azért kellett felhagynia ezzel az iparággal, mert egy idő után a piac telítődött a gépeivel, amelyeket az örökkévalóságnak készített, ezért senki sem akarta lecserélni őket.
A kék jel a zöld autókra, vagyis a hibridekre utal
Szerencséjét a világ első automata töltésű, állandó sebességű szövőgépével csinálta meg: a világ legnagyobb szövőcége, a Platt Brothers & Co. kerek egymillió jenért megvásárolta tőle a találmányt. Ez hatalmas összeg volt, elég ahhoz, hogy egy autógyárat alapítsanak belőle. A cég 1937-ben Szakicsi fia, Kiicsiro irányítása alatt, Toyota néven jött létre. A névváltoztatást elsősorban az indokolta, hogy a cégvezető szerette volna elválasztani a magánéletét az üzlettől. Úgy érezte, hogy a Toyota nevet könnyebben ejtik ki a külföldiek, ráadásul katakanákkal nyolc vonással leírható, ami a japánoknál szerencseszám.
Akár a márkanevet is ki lehet írni a logóból, de több jelentése is van
Oválisokból építkező emblémája is csupa pozitív szimbólumot rejt. A "t" betűt formázó két egymásra merőleges ovális a cég és a vásárlók közötti kapcsolatot és bizalmat fejezi ki, míg a keret a globális jelenlétre és a végtelen lehetőségekre utal. Más elképzelések szerint maga a logó egy stilizált kormánykerék, a középső alakzat pedig a szövőgépekre emlékeztető tűt formáz, és azt is sokan beleképzelik a jelvénybe, hogy a márkanév összes betűjét ki lehet rakni belőle.
A legendás "papírjaguár", a keletnémet nép és a szocialista tábor lenézett, mégis szeretett kisautója a háború előtt Zwickauban készülő DKW-modellektől örökölte kétütemű motorját, gyapothulladékból előállított (duroplaszt) karosszériáját pedig a nyersanyaghiány miatti kényszernek köszönheti. Az első, már Trabantnak hívott kisautó 1957-ben gördült le a futószalagról, és a Szászországról elnevezett VEB Sachsenring Automobilwerke Zwickau nevet felvett gyártó vállalat új logóját viselte. A szokásos német körbe zárt "s" betű ezzel együtt a kanyargós utakat is jelképezte. Sokat váratott magára a négyütemű korszak, és mire eljött, a rendszer is összeomlott, de a 38 ezer darab 1,1-es már csak a régi DeLuxe modellből származó kormányán viselte a jól ismert jelvényt.
Sachsenring-logó egy 1972-es Trabant-prospektus címlapján
Mi jut elsőként eszünkbe a Volvóról? Természetesen a svéd acél, és ezt nem csupán származása, hanem a kocka Volvók masszív felépítése, strapabíró mechanikája, az elpusztíthatatlanság ígérete is erősített. Mindez nem véletlen, hiszen a Volvo márkanevet a svéd SKF csapágygyár jegyeztette be 1911-ben azzal a céllal, hogy különleges golyóscsapágyait így nevezze el. A latin "volvere" szóból képzett név ugyanis azt jelenti, "gördülök". Végül mégis úgy döntöttek, hogy egyszerűen az SKF nevet használják, ezért a "Volvót" egy évtizeden át a szabadalmi hivatalban pihentették.
Az első Volvo orrán még fontos szerepe volt a keresztrúdnak, az tartotta a logót
Csak akkor vették elő, amikor Assar Gabrielssonnak, a cég értékesítési igazgatójának felesége meghalt egy autóbalesetben. A férfi akkor elhatározta, hogy a világ legbiztonságosabb autóit fogja gyártani. Hosszú tervezőmunka után 1926-ban készen álltak egy prototípus megépítésére, egy évvel később pedig már az első autó - az ÖV 4-es - is legördült az SKF cégből kivált Volvo autógyár kapuján, ezzel hivatalosan is megalakult a göteborgi székhelyű márka.
Évtizedek alatt sem cserélték le a szimbolikus jelet, csak a stílus változott
Jelvényének a vas kémiai jelét, a karikából jobbra felfelé mutató nyilat választották, amely tisztelgés a híres svéd acélgyártás előtt, egyben kifejezi a biztonságot, a minőséget és a tartósságot. A logó a férfiasságra is utal, ami szépen beleilleszthető ebbe a filozófiába. Az első autó hűtőjén szükség volt egy keresztrúdra, hogy középen tartsa az emblémát, a bal alsó és a jobb felső sarkot összekötő vonal végül a márka védjegye lett, és a mai napig láthatjuk minden Volvo orrán.
Akárcsak a Trabant, a Wartburg is a háború előtti autógyártás romjaiból született, bár a nagyobbik keletnémet kocsi esetében pontosabb az újjászületés szó, hiszen gyártója, a VEB Automobilwerk Eisenach már 1898-ban is létezett, és ezen a néven gyártotta egyik típusát. Nem csoda, hiszen ott áll a világörökség részét képező eisenachi Wartburg vár.
Wartburg a vár alatt egy katalógusfotón
Az 1956-ban piacra dobott 311-es sorozaton már az autógyártás legegyedibb emblémája, a vár formáját hűen követő jelvény tűnt fel. Ezt az 1989-ben bemutatott 1,3-as modellen már csak a kormány közepébe pattintott, műanyag betéten láttuk, amíg a rövid életű négyüteművel együtt a szocialista rendszer magával nem rántotta a süllyesztőbe.