A BMW feltalálta a SUV-ot, ami nem is akar az lenni - BMW X2 xDrive 20d teszt
![](https://cdn.origo.hu/2023/12/AGsEb5dLdLaiu5xUDNjKn7ihTANZsjmNEFC589GtMk0/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2QyMDRlY2VkMTc2ODRiZjE4YTljY2Y2YjYwMGM3Mjk3.webp)
Ha viszont nem tapogatjuk, hanem vezetjük, vagy szimplán csak utazunk az X2-ben, rögtön helyrerázódik a közérzetünk. A tesztidőszakra esett egy néhány napos bécsi kiruccanás, így pedig gyorsan kiderült, hogy kompakt méretei ellenére nem a városi dugóban araszolás, hanem az autópályán, országúton való suhanás áll a legközelebb hozzá.
A motorháztető alatt az a 20d jelölésű, kétliteres dízel dolgozott, ami az 1-estől az 5-ösig minden BMW-ben remek. Belül szinte alig hallani a hangját, ám kívülről még melegen sem zene a fülünknek, de egy négyhengeresből nehéz jobbat kihozni.
190 lóerejével és 400 Nm-ével
magabiztosan mozgatja a méretéhez képest igen súlyos, 1,7 tonnás autót: a gyorsulás 7,7 másodperc 100 km/órára, a végsebesség 221 km/óra.
Az automata váltó nyolcfokozatú, és miután D-be tettük, el is feledkezhetünk róla, kiválóan működik. Finoman és gyorsan kapcsol, nem jön zavarba egy erősebb gázadástól sem, a kormány mögé szerelt flepniket csak azért nyomkodtam meg, hogy valódiak-e a kapcsolók. Ezzel szemben
az xDrive mellett nem sok érvet tudok felsorakoztatni,
mert ezzel a futóművel és hasmagassággal komolyabb terepezés szóba sem jöhet. Viszont nem árt tudni, hogy az X2 alapesetben az első kereket hajtja, mivel arra a padlólemezre épül, amire az BMW buszlimuzinjai (de fura még mindig leírni ilyet) és a Minik.
A tesztautót a teljes, 1,6 millióba kerülő M Sport csomaggal felszerelték, ezzel kívülről néhány optikai kiegészítőn (felnik, lökhárító) kívül sportfutóművet is kapunk, adaptív lengéscsillapítással. Ez egy centis ültetést is jelent, bár azt sokkal hamarabb észrevesszük majd, hogy
ráz, mégpedig zavaróan.
Már Comfort állásban is feszes, Sport-ra kapcsolva pedig úgy zötyögünk, mint valami laprugós szekéren. Igaz, ami igaz, cserébe mágnesként fordul,
nincs olyan kompakt SUV, ami útfekvésben felvenné vele a versenyt,
de akkor is ez a sportfutómű lenne a legutolsó, amit a hazai útviszonyok ismeretében bejelölnék az extralistán. Valószínűleg az alap futóművel sem egy imbolygós, bizonytalan hajó az X2.
Az M-csomag további részei az igen vastag karimájú sportkormány és a szűk sportülések, amelyek hosszabb úton is kényelmesek, és nincs olyan kanyar, amiben az ember kicsúszna belőlük. Maguk az ülések tág határok között állíthatók, magasságban is, ám fura módon a kormány függőleges állítási tartománya elég kevés, nem süllyeszthető kellően mélyre.
A helykínálattal nincs nagyobb gond, elöl bárki elfér, viszont a 422 ezer forintos, nyitható panoráma üvegtetőt érdemes alaposan megfontolni, mert
elég jelentős fejteret vesztünk vele.
Hátul már passzentosabb a helyzet, kicsit rövid az ülőlap és a háttámla kicsit meredek, de ha elöl nem kosárlabdázók ülnek, akkor marad némi lábtér is. Középre nem érdemes senkit tenni, a szinte az ülőlapig hátranyúló középkonzol és a magas kardánalagút miatt csak kínszenvedés ott utazni.
Leghátul,
a csomagtérben 470 liternyi teret alakítottak ki,
ennek egy része viszont a felnyitható padló alatti rekesszel érhető el, ráadásul pótkerék helyett kizárólag defektjavító áll rendelkezésre, ha baj van. Az ülések 40/20/40 arányban egy mozdulattal síkba ledönthetők, mégsem fogunk az X2-vel mosógépet vagy hasonlókat hazacipelni. A rakodónyílás szűk, magas és vastag a perem is, szóval a nehezebb holmik beemelése amúgy sem egyszerű.
Ha szimpatikus számunkra a BMW X2-es, akkor legalább 9,5 millió forinttal a zsebünkben induljunk a szalonba. Ennyiért a 18i jelölésű, 140 lóerős, háromhengeres benzinmotort kapjuk, fronthajtással (sDrive) és manuális váltóval.
Az általunk tesztelt verzió alapára 12,8 millió,
automata váltóval és xDrive-val. Elég bőséges extralistát válogattak össze hozzá, így a képeken látható kivitel már megközelítette a 18 millió forintot.
Ugyanakkor még így is hiányoztak belőle olyan „apróságok", mint az aktív sávelhagyás-korrigáló vagy épp a holttér-figyelő, és az is arcpirító, hogy az Apple Carplay funkcióért felárat kérnek, az Android Autót pedig nem is ismeri, de valamit hagyni kell a faceliftre is.
A 18 milliós vételár mellbevágó lehet
egy Qashqai-méretű szabadidő-autóért, ám az X2 igazi ellenfelei az Audi, a Jaguar, a Range Rover, a Lexus és a Mercedes háza táján találhatók, ott pedig hasonlóan el lehet szállni az árakkal.