A gyakorlatilag legális katonai repülés ügyét hátráltatta, hogy Magyarországon repülési tilalmat rendeltek el, mely elvileg 1922 februárjáig tartott volna, de a határidőt meghosszabbították. 1924 áprilisától a légügyek felelős irányítója a honvédelmi miniszter lett, aki a formailag 20, gyakorlatilag 198 embert alkalmazó Légügyi Hivatal vezetője, mely egység továbbra is a Kereskedelemügyi Minisztérium leple alatt tevékenykedett.
![]() |
Az olaszokhoz fordultunk |
Magyarország új szövetségeséhez, Olaszországhoz fordult. Bethlen 1928 áprilisában 300 millió pengős katonai kölcsönt és 400 repülőgépet kért Benito Mussolinitől. Ezzel párhuzamosan a kormányzat a hazai repülőgépgyártást is fel akarta pörgetni (ami a kormány azon törekvésének részét képezte, hogy a hazai ipari kapacitások egy részét hadi célokra hasznosítsa). Így jött létre hamarosan a Weiss Manfréd Művek részeként működő Weiss Manfréd Repülőgép- és Motorgyár Rt., mely a szerződés szerint évente 50 géppel látta el a magyar kormányt (gyakorlatilag a légierőt).
A majdan nyíltan fellépő légierő személyi állományát is fokozatosan dúsították, miközben tiszteket is képeztek. A Légügyi Hivatal élére 1929 decemberében kinevezett Rákosi György vezérkari szolgálatot teljesítő ezredes erősen heterogén - olasz, magyar, angol és francia gépeket tartalmazó -, és korszerűtlen gépállományt vett át elődjétől. De a fejlesztés az erősen korlátozott körülmények ellenére a harmincas években is tovább folyt.
A tehetősebb érdeklődők közül Kutassy Ágoston volt az első, aki egy francia gépet vásárolt, ő szerezte meg az első magyar pilóta jogosítványt is. Őt többen követték, például Csermely Károly. A nem sokkal korábban megalakult Magyar Aero Clubot 1910. október 17-én felvette tagjai közé a Nemzetközi Repülő Szövetség is, ami a szervezett repülőélet kezdetét jelentette Magyarországon. Említést kell tenni azokról a hazai mérnökökről és tudósokról, akik szintén sokat tettek a hazai és a nemzetközi repülésért: Asbóth Oszkár, Bánki Donát, Ceizler testvérek, Csizmadia Sándor, Dedek Egyed Ferenc, Es Lajos, Gráber Ernő. |
A Magyar Légierő honlapjának írása alapján