A buli, amelyben Schumacher mások ruháit leszaggató partiállatként viselkedett
![Forma-1, Michael Schumacher, Mercedes, 2010](https://cdn.origo.hu/2024/02/TzdyDiFk30JSIxFnPj_MKkLulBwlJLMu9p3BTYZWPlo/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2IxZGU2M2NkYmIyZDRhNTA5M2Q1ZTUzNTFiNGE1YjBk.webp)
Michael Schumacher mindig is híres volt arról, hogy a lehető legkevesebbet mutatott meg a magánéletéből, családját és barátait is minden eszközzel igyekezett megóvni a nyilvánosságtól. Ebből következik, hogy az autósport világából nagyon kevesen, szinte csak a vele együtt dolgozók ismerhették meg az igazi énjét. A külvilágnak inkább volt érzelmektől mentes, addig senkitől sem látott professzionalizmusával és kérlelhetetlen hozzáállásával az ideális autóverenyzőről alkotott képet teljes egészében átíró gép, mintsem ugyanolyan ember, mint bárki más.
Időről időre, jellemzően az általában világbajnoki győzelemmel záruló szezonok végén azonban Schumacher is kiengedte a fáradt gőzt, mindez pedig olykor féktelen és vad bulizásba torkollt. Mivel sosem versenyzett a Forma-1-ben, az ilyen partikon nem is volt ott a kétszeres brit túraautó-bajnok Jason Plato, aki a 2010-es Bajnokok Tornáján mulatott először együtt Schumacherrel, és valószínűleg élete végéig nem felejti azt a hétvégét.
Az 1988-ban életre hívott, eleinte a raliversenyzők év végi bulifutamaként szolgáló Bajnokok Tornája a 2000-es évek közepétől a teljes motorsport-társadalom dzsemborijává nőtte ki magát, amelyen olyan sztárok mérkőztek és mérkőznek meg évről évre egymással, mint Schumacher, Sebastian Vettel, a kilencszeres ralivilágbajnok Sébastien Loeb, vagy a kilencszeres Le Mans-i 24 órás-győztes Tom Kristensen. Ilyenkor persze a versenyzés másodlagos, a résztvevők elsősorban jól akarják érezni magukat az edzésekkel együtt többnapos rendezvényen, és persze esténként buliznak is. De nem is akárhogy.
Addig azt gondoltam, hogy szociális értelemben véve Michael Schumacher valószínűleg kicsit merev,
így amikor a verseny után elmentem a buliba, arra számítottam, hogy ott sem lesz – eleveníti fel Plato "How Not to Be a Professional Racing Driver" (Hogyan ne legyünk profi autóversenyzők) című könyvében a 2010-es Bajnokok Tornájának szombati napja után történteket. – Sebastian Vettel nem ment, és bár az ellenkezőjét sem mondta senki, nem számítottam rá, hogy Michael Schumacher majd ott fogja ropni. A parti a hotelünk egyik termében volt, és ahogyan azt el tudják képzelni, igencsak szabadon folyt az alkohol, ezért nem tartott sokáig, mire kissé hangos lett a mulatozás."
Schumacher viszont nem csak, hogy ott volt, hanem a bulizásból is jócskán kivette a részét.
„Mialatt a bárpultnál álltam és Travis Pastranával (kilencszeres X-Games-győztes rali- és motorversenyző - a szerk.) beszélgettem, Andy Priaulx (háromszoros túraautó-világbajnok - a szerk.) lépett oda hozzám. »Haver, fel kell vinnem az asszonyt az ágyba, kicsit sokat ivott. Amíg nem vagyok itt, megteszed, hogy figyelsz rá?« »Kiről beszélsz?«, kérdeztem. »Michaelről.« »Ki, Schumacher? Miért?« »Nézd meg, hogy néz ki. Komolyan, haver, csak figyelj oda rá!« Részben a zene, részben pedig amiatt, hogy én is ittam egy párat, nem tudtam, hogy Andy arra gondolt, hogy figyeljek Schumacherre mert jót röhöghetek rajta, vagy azért, hogy legyek óvatos vele. Nem tartott sokáig rájönnöm, hogy melyikre gondolt."
Ami pár perccel ezután következett, azt Plato még legvadabb álmaiban sem gondolta volna. „Hirtelen azt éreztem, hogy valaki megragadja az egyik hátsó nadrágzsebem, és mielőtt bármit tehettem volna, az egyik lábamról leszakította a nadrágot. »Mi a franc folyik itt?«, kérdeztem, miközben megfordultam. Tízezerszer is tippelhettem volna, hogy mit fogok látni, akkor sem találtam volna el. Egyszerűen hihetetlen volt.
Ott állt előttem Michael Schumacher, és éppen a fél nadrágomat kötözte a fejére, mint Rambo.
Az azonnali reakcióm az volt, hogy ráugrottam és megpróbáltam visszaszerezni a nadrágszáram, ami sikerült is, de miután vagy egy percig hemperegtünk a padlón, rájöttem, hogy mindez felesleges, mert nem hoztam magammal a varrókészletem, úgyhogy nem tudtam volna visszavarrni. [Schumacher] eközben folyamatosan kuncogott, amit eléggé meghökkentőnek találtam. Az emberek nem kuncognak, miközben verekszenek. Ez egyszerűen nevetséges! Ami ezen kívül még visszatartott attól, hogy ne menjek ölre vele, hogy Sophie (Plato felesége - a szerk.) bármelyik pillanatban megérkezhetett Angliából, és ha kidobtak volna a hotelből, mert verekedésbe keveredtem Michael Schumacherrel, nem lett volna boldog."
Ökölharc helyett Plato inkább úgy döntött, hogy saját fegyverét fordítja Schumacher ellen.
„A földre vittem, megragadtam az ingujját és leszakítottam, mintha csak azt mondtam volna, »itt van aranyom, a saját csapdádba estél.« Ettől véget kellett volna érjen a szemet szemért, vagy ebben az esetben ingujjat nadrágszárért küzdelem, de ahelyett, hogy kezet fogtunk volna és mindenki ment volna a maga dolgára, vagy először teljességgel elfogadható módon a fejemhez vágott volna néhány keresetlen szót, Schumacher rám mosolygott és azt mondta, »Ne menjünk és csináljuk meg ezt más emberekkel is?» Édes Krisztus, bikának a vörös posztó."
A parti résztvevőinek ezután már nem csak Schumacher, hanem Plato miatt is főhetett a feje. „Mire észbe kaptam,
Michael és én úgy portyáztunk a buliban, mint két viking, csak ahelyett, hogy fosztogattunk és erőszakoltunk volna, mint egykor a dánok, mi az emberek partiszerkóját szaggattuk le.
Először kiválasztottuk az áldozatot, majd Michael rámutatott, hogy milyen ruhadarabot fogunk eltávolítani. Aztán háromra támadtunk. Micsoda módja eltölteni egy szombat estét! Úgy fél órával később megjelent Sophie, és az egyik első dolog amit látott, amikor belépett a terembe, én voltam, Michael Schumacher ingujjával a fejemem olyan nadrágban, mint ami korábban egy segg nélküli fickóé lehetett. Úgy néztem ki, mint a meleg John Wayne. Az én ingem is cafatokra volt tépve, engem átkarolva pedig ott állt a hétszeres Forma-1-es világbajnok egy őrült arckifejezésével. »Mi a fészkes fene folyik itt, Jason?«, kérdezte Sophie tisztes távolból. »Ááá, ez nagyszerű móka, Soph. Komolyan, gyere, csatlakozz te is!« Ezzel Michaellel elindultunk friss húsért, avagy friss textilért, hogy pontos legyek, Sophie-val a nyomunkban, hogy lássa, mit csinálunk. Kiderült, hogy ez Michael partitrükkje, amire Andy célzott. Fogalmam sem volt róla.
Komolyan, Michael Schumacher kész elmebeteg, amikor iszik. Remekül lehet vele mulatni."
Mindezzel azonban nem ért véget az őrület, mert miután vasárnap a Nemzetek Tornája után megrendezték az egyéni versenyt (igen, a ruhaszaggatós buli másnapján Schumacherék még versenyeztek egyet), újabb parti következett, ahol a hétszeres világbajnok a friss győztes Filipe Albuquerque-nek is bemutatta tudományát, valamint saját feleségét is felbosszantotta.
„Akárcsak én, Filipe is új volt a Bajnokok Tornáján, és szó szerint két órával azután, hogy első nekifutásra nyerni tudott, mindössze egy alsónadrágban állt a hotelban, mivel Michael Schumacher megfosztotta a többi ruhájától. Ugyanakkor nem ez volt az este legjobb része. Egy kicsivel később Michael, Sophie, Andy Priaulx, az ő felesége, én és még páran álltunk a bárpultnál, pálinkáztunk és nagyszerűen éreztük magunkat. Aztán Michael hirtelen megpillantotta a feleségét a terem túlsó végében, majd visszafordult felénk és elkezdett kuncogni. Arra gondoltam, »mit fog tenni ez a bolond német?«
A felesége egy ilyen előregyártott kanapén ült, Michael pedig keresztülfutott a termen, vetődött, és bemutatott rajta egy rögbis szerelést,
amitől mindketten átestek a kanapén. Egy pillanatig azt hittem, talán megölte a feleségét. Szerencsére nem így történt, miután felkeltek, [Corinna] rendesen elkezdett vele kiabálni. Ezzel mit sem törődve Michael előrehajolt, és úgy ahogy van leszakította a feleségéről a fölsőt. »Basszameg!«, kiáltottam fel, »ez hihetetlen!«"
„Andyt és engem lenyűgözött, amit láttunk, Sophiet és Andy feleségét azonban láthatóan nem. Miután úgy nézett rám, mint aki azt gondolja, »ha csak bármi hasonlót tervezel tenni velem, itt és most kasztrállak«, Sophie azt mondta, »ennyi volt, eleget láttam. Gyere, megyünk lefeküdni!« Nem vitatkoztam. Az ilyen helyzetekben jobb nem ezt tenni. Őszintén, ilyennek képzelték Michael Schumachert? Fogadok, hogy nem. Vicces, hogy az emberek miként eresztik ki a fáradt gőzt. Manapság a legtöbb autóversenyző, akit ismerek, elmegy biciklizni, ami engem egy kicsit sem érdekel. Michael Schumacher ehelyett inkább embereket vetkőztetett."