A magyar bár, amiért az Iniesta család és az egész FC Barcelona rajong
![futballárium barcelona](https://cdn.origo.hu/2023/12/8B5J4EImqyLdZ6-3b1Qztp3i9iLgPKykPHdeS-MvHIc/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzJhNTdlNDkxZWY5OTQ2MzViOTk2NDMwZmNhNTM3NDE3.webp)
Szervusz, drágám, már hozom is a pálinkát, ülj le, ahová csak jólesik
- ezzel a mondattal fogadott Beke Erika egy forró júliusi délutánon, és habár első találkozásunk volt, mégis úgy éreztem a csöndes kis barcelonai mellékutcában lévő futballbárban, hogy hazaértem. Rövid ottlétem alatt láthattam: mindegy, hogy újságíró, sportoló vagy turista, amint belép egy magyar az ajtón, azonnal a kezében találja a gondosan behűtött pálinkáspoharat, ami ha átmelegszik, jön helyette a jeges frissítés.
Mi nem kiszolgáljuk azt, aki ide bejön, hanem vendégül látjuk.
Szeretnénk, hogy jól érezze magát, ha már megtisztelt minket azzal, hogy a szabadságából, nyaralásából időt áldozott ránk, és benézett hozzánk. Jár neki, hogy leereszthessen, hogy vendégül lássák.
Aki vadidegenként jön, az is barátként távozik, ami szerintünk azt jelenti, hogy feltöltődött”
- foglalja össze legfontosabb hitvallásukat Beke Erika, miközben segít választani az étlapról a húsmentesen étkező újságírónak. Messi, Iniesta és Suárez menüje helyett inkább grillezett sajtban és zöldsalátában egyezünk meg, miközben Erika férje, Büki Péter is csatlakozik hozzánk, és elmeséli a kezdeteket.
„2009-ben indult a kapcsolatunk egy levélváltással, majd egy évvel később, 2010. április elsején - nem áprilisi tréfának szántuk - már össze is költöztünk. Szombathelyi vagyok, négy éves korom óta a futball megszállottjaként élek.
Gyerekkoromban a Haladásban fociztam, nem véletlenül fontos nekem a mai napig a klub.
Szóval ott álltam költözés közben, akkor tűnt fel, hogy mennyi fociereklyém van. Egy év múlva megszületett az első fiunk, majd tizennégy hónap múlva a második is. Addigra kikristályosodott, hogy a gyűjteményemre építve csinálnunk kellene egy helyet külföldön, ahol a drukkerek jól érzik magukat. A Haladás mellett a Liverpool és az angol válogatott a kedvencem, őket kísérve sok helyre eljutottam a világban, láttam, mire lenne szükségük a szurkolóknak. Az első ötlet Anglia vagy Nagy-Britannia volt, de Erika nem akart oda menni az időjárás miatt. Tovább kerestük, hogy hol van jó idő és jó foci, így döntöttünk Barcelona mellett.
Itt van hegy is, tenger is, élhető város, meg persze világszintű futball.
A helyválasztás volt a legkönnyebb, ezután egymást érték a buktatók, de Erika és Péter egy pillanatra sem torpant meg. Akkor sem, mikor majdnem egy évig keresték a megfelelő üzlethelyiséget a Camp Nou tövében, és akkor sem, amikor megtalálva azt, jöttek az újabb és újabb nehézségek. „Naivan azt gondoltuk, hogy majd két-három hónapnyi bérleti díj kifizetésével meg tudunk nyitni. Hát nem így lett.
A stadion környékén ugyanis az '50-es években maximalizálták az éttermek számát,
megörökölve, vagy a bérleti jog megvásárlásával lehet csak egy-egy vendéglátóhelyet üzemeltetni.
Mikor megtaláltuk ezt, akkor szembesültünk vele, hogy
tizenkét évnyi bérleti díjat kell előre kifizetni.
Pontosan annyi pénzünk volt, de azt gondoltuk, rendezzük az anyagiakat és már nyithatunk is. Nem így lett" - emlékszik vissza a kezdetekre Erika, majd folytatja. „Jött a második akadály, amikor megtudtuk, hogy annyira régiek voltak a vezetékek a falakban, ami miatt sem áramra, sem gázra nem kaptunk engedélyt. Így újra kellett mindent szerelni, ami itt egy vagyonba került. A harmadik pedig ebből fakadt: találtunk egy magyart, aki elvállalta, hogy mindent megcsinál, intézi az engedélyeztetést is, amiből az lett, hogy lelépett a pénzünkkel, és hiába jelentettük fel, kiderült, hogy nem is létezik az illető. Itt álltunk a két közös gyerekünkkel, és az én előző kapcsolatomból született egyik naggyal,
annyi pénzünk nem volt, hogy ötünknek repülőjegyet vegyünk haza.
A vállalkozó páros azonban ekkor sem adta fel, amiben nagy szerepe volt egy különös, földön túli üzenetnek. Felváltva mesélik a történetet, nem véletlen, hogy mindkettejüket lázba hozza a megmagyarázhatatlan sztori. „Péter édesanyja akkor halt meg, amikor kijöttünk. Volt egy különleges szenvedélye, textilből készült, porcelán kezű és porcelán fejű boszorkányokat gyűjtött, 117 ilyen boszorkányával együtt temettük el. Amikor már itt voltunk, minden pénzünket elköltve, reménytelenül, kilátástalanul, elkeseredve,
elkezdtem a pakolászni a raktárban, ahol találtam egy ugyanolyan boszorkányt, amilyet a Péter édesanyja gyűjtött”
- itt veszi át a szót Péter. „Azóta is ott van kint a falon, és bár nem hiszünk az ilyenekben, ennek annyira kicsi az esélye, hogy egy üzenetnek vettük, hogy anyu itt van, vigyázz ránk, és mennünk kell tovább."
Családi segítséggel végül megoldották az anyagi problémákat, és továbbra sem tettek le álmukról, hogy megnyissák a száz százalékos magyar tulajdonban lévő nemzetközi futballbárt. A tervük az volt, hogy az FC Barcelona magyar hősei, Kocsis, Kubala és Czibor örökségére építik fel a helyet, de hamar be kellett látniuk, hogy sem a magyar foci, sem a magyar ételek nem hívják be a vendégeket. „Nagy nehezen kinyitottunk, és nem jött senki. Másnap se jött senki, egy hónap múlva se jött senki.
Nyolc hónapig nem volt vendégünk, miközben a költségeinket ugye fizetni kellett.
Nem tudtuk, hogy a katalán semelyik más nemzet konyhájára nem kíváncsi, ezért más profilra helyeztük a hangsúlyt."
Péter a Haladásban és mellette töltött évei alatt a számtalan kocsmatúrának köszönhetően országos baráti kört épített ki, ismerősei pedig hamar rájöttek, hogy barátaik közel vannak a tűzhöz, így rajtuk keresztül kezdtek el jegyeket venni a Barca meccseire. „Péter felvette a kapcsolatot a klubbal, nagyon hamar jó viszony alakult ki, a jegyeknek köszönhetően elkezdtek jönni a vendégek. Gyorsan megfordult az általunk elképzelt tendencia: spanyol és katalán helyett a magyar lett a fő vendég, nagyjából 60 százalék, a maradék negyven pedig külföldi, főleg brit turista” – Erika visszaemlékezését Péter egészíti ki azzal, hogy nem véletlen, amiért a britek nagyon szeretik a helyet. „Stílusában és kínálatában is hasonlítunk a hagyományos brit pubokhoz.
Tizenegy féle csapolt sörünk, ötven whiskey-nk van, a tévé beltérijét is Írországból hozatjuk, hogy meccsnapon az összes BL-meccset nézni lehessen.
Olyankor a 70 férőhelyes étteremben száz-százötven drukker itt tolong. Emlékszem,
volt olyan, hogy már nem fért be az ír szurkoló, kint állt az esőben, gulyást kanalazva nézte a tévét, utána meg indult a Barca meccsére.
A magyar focit Puskásékig tudják, Király Gábort és Gera Zolit ismerik persze, de az biztos, hogy aki idejön, az kifelé menet már tudja, mi az, hogy »haladas«, főleg, mert az angolok pontosan tisztában vannak vele, hogy mit jelent egy kis csapatnak szurkolni.”
A britek és az angolok kitüntetett helyen vannak a tulajdonos Büki Péter szívében, gondolkodás nélkül mondja is a választ a kérdésre, hogy ki volt a legnagyobb név, aki a nyitás óta eltelt négy évben megfordult náluk. "Peter Shilton, az angol válogatott rekorder kapusa, akinek a '86-os világbajnokságon Maradona kézzel beütötte a gólt. Egyik nap itt járt egy angol úriember, elképesztőnek találta, ami itt van, beszélni akart velünk. Kiderült, hogy egy utazási iroda tulajdonosa, és megkérdezte, mit szólnék hozzá, ha idehozná Peter Shiltont. Bárki mondhat bármit, nehéz volt elhinni, de valahogy látszódott rajta, hogy igazat mond. Két hét múlva úgy volt minden, ahogy mondta:
Peter Shilton megérkezett, leült a kettes asztalhoz, bolognai spagettit evett.
Egy órát beszélgettünk vele, amikor bejött egy ötven fős angol csoport, akiknek Shilton előadást tartott. Aláírt négyszáz kesztyűt, száz mezt, majd beült a taxiba és hazament. Ugyanilyen futballtörténeti előadást tartott nálunk a skót focilegenda Steve Archibald is” - idézi fel legkedvesebb emlékeit Büki Péter.
Amire szintén és teljes joggal büszke a házaspár, hogy szinte baráti kapcsolatot alakítottak ki Andrés Iniesta családjával. Előbb az idén Japánba szerződött focicsillag sógorával és édesapjával találkoztak, nekik köszönhetően történt meg, Andrés Iniesta 2017-ben egy dedikált Haladás-mezzel drukkolt a csapatnak az NB I-es bent maradásért. Az üzleti kapcsolatukat azonban nem a foci, hanem a bor hozta össze. „Amikor megtudtuk, hogy Iniestának saját borászata és bora van, felvettük velük a kapcsolatot. Mint később kiderült,
a Barcelona volt sztárjának sógorával tárgyaltunk, hamar szimpatikusak lettünk egymásnak, azóta töretlen az együttműködésünk.
Annyira, hogy mi is kizárólagos forgalmazói vagyunk a család borának. Iniesta apukájával, testvérével is találkoztunk már, és megígérték, hogy egyszer majd Andrés is benéz hozzánk.”
Ami néhány nappal a beszélgetésünk után meg is történt. Megcsörrent Péter telefonja, a vonal túlsó végén pedig egy hang azt mondta:
Szia, Péter! Andrés Iniesta vagyok. Tudunk ma találkozni nálam?
Büki Péter így idézi fel a találkozást.
„Minden úgy történt, ahogy az a nagy könyvben meg van írva: jöttem reggel nyitni, a vendégek már vártak rám, amikor hívott. Nyilván nem mondtam nemet!
A vendégeket kitessékeltem, mondtam nekik, bocsássanak meg, de most hívott Iniesta, mennem kell."
Egy ilyen találkozás összehozása még úgy sem megy könnyen, hogy Péterék már négy éve dolgoznak együtt az Iniesta családdal. „Másfél éve kaptuk először az ígéretet, hogy nyugodjunk meg, biztos, hogy előbb-utóbb sikerül találkoznunk Andrésszel.
Sokan megmosolyogtak bennünket azóta, hogy mi ezt mennyire komolyan vesszük, de biztosak voltunk benne, hogy meg fog történni."
És hogy milyen ember Andrés Iniesta? Pont olyan, amilyennek a tévén keresztül látszik.
„Hihetetlenül szimpatikus, közvetlen, és végtelenül alázatos.
Éppen olyan, amilyennek a tévében látva elképzelnénk. Másfél órán át beszélgettünk, üzletről, fociról, mindenről. Mondta, hogy bármiben számíthatunk a segítségére a jövőben is, például a következő jótékonysági akciónknál is.
Kérdezte, hogy bent maradt-e a Haladás, tudja, hogy mikor jönnek a veszprémi kézisek, vagy, hogy éppen itt voltak a vízilabdázók.”
Péter és Erika számára azonban bőven maradtak még álmok: szeretnék egyszer a Barcelona futballcsapatát vendégül látni az étteremben, de nem sürgetik a dolgot, mert jól tudják, hogy azzal semmit sem érnek el.
Ez Barcelona, az ilyen dolgok itt nem így mennek, hanem úgy, mint a mai találkozó: egyszer majd csörög a telefon, hogy akkor most jönnének.
Minél kisebb felhajtással, minél kisebb publicitással járjon, utána majd lehet róla írni."
A vendéglátás mellett Péter és Erika rendszeresen jótékonykodik is, ebben szintén sokat segít a négy év alatt felépített remek kapcsolatuk a Barcával.
Ők ajánlották fel, hogy bármilyen kéréssel fordulhatunk hozzájuk, mert nagyon tetszik nekik, amit csinálunk.
Így találtuk ki, hogy kérünk egy dedikált Messi mezt, amit elárverezünk, a befolyt összegből pedig egy hátrányos helyzetű szombathelyi családot támogatunki. Iniesta sógorának is meséltünk az ötletről, néhány óra múlva pedig küldött egy képet a futballista által dedikált mezről, így a két ereklyét együtt árvereztük el."
Péter és Erika rendszeresen jótékonykodik, minden alkalommal alaposan utánajárnak, kinek és hogyan tudnának a legtöbbet segíteni. Legközelebb nem egy, hanem több rászoruló családnak szeretnének segíteni:
Kibérelnénk néhány nyaralót a Balaton mellett, és elvinnénk oda olyan családokat, amelyek nem engedhetik meg ezt maguknak.
Futballszentélyük a döcögős indulás ellenére gyorsan népszerűvé vált, volt olyan évük, amikor a nyolcezer barcelonai vendéglátóhely közül a Futballárium a 40. volt a TripAdvisor ranglistáján. Nem véletlen, hogy magyar turista már nem is hagyja el Barcelonát anélkül, hogy be ne ugrott volna a bárba, ahová már a magyar élsportolók is ismerősként térnek vissza. „Nagyon jó a viszonyunk Dr. Kovács Barnabás magyar főkonzullal, aki hozzánk hasonlóan hatalmas sportbarát. Az ő segítségével látunk vendégül minden magyar vonatkozású, barcelonai esemény főszereplőjét,
legyen szó korosztályos Budafoki focicsapatról, vagy a magyar férfi vízilabda-válogatottról.
A Veszprém és a Szeged kézilabda csapata, Szász Emese vívó, Cseh Laci, Mizsér Attila, Martinek János, a Szolnok, az Eger vízilabda csapata, a Dunaújváros, a férfi és a női pólóválogatott többször is járt már nálunk, ahogy Hanga Ádám is rendszeresen benéz hozzánk.
Király Gábor szülei nálunk ünnepelték a 40. házassági évfordulójukat, még a nyitásunk előtt. Még poharunk sem volt, az étterem éppen szerelés alatt állt, szájról szájra járt a borosüveg. Gabinak (Király - a szerk.) még nem volt ideje eljönni hozzánk, de mivel annak idején a Haladásban még együtt tépkedtük az újságpapír fecniket a koreohoz, biztos vagyok benne, hogy amint tud, benéz majd" - mesélik leírhatatlan szinkronban, ahogyan a nagy készletkifosztás estéjét is együtt idézik fel.
„Amikor 2017 márciusában a Barcelona 4-0-s hátrányból fogadta a PSG-t a Bajnokok Ligájában, szó szerint kiittak minket a pálinkából a magyarok. Rengetegen jöttek a meccsre, amit 6-1-re megnyert a Barca. Akkora ünneplés volt, hogy dübörgött a föld, nekünk meg az összes pálinkák elfogyott.” Annyi még belefér a sztorizásba, hogy megtudjam, a tulajdonos képtelen különbséget tenni ereklyéi között, mert mindegyik kedves valamiért a szívének. Azt is elmesélik, hogy nincs olyan Barcelona meccs, amin ne lenne itt legalább ötszáz magyar, főleg a spanyol bajnokikra jönnek, de Bajnokok Ligája-mérkőzésekre és persze El Clasicóra is érkeznek.
A beszélgetés végére elkészül a grillezett sajt a salátával, a biztonság kedvéért érkezik még egy pálinka behűtött pohárban, és a meglepő válasz a kérdésre, voltak-e már Barcelona-meccsen.
Nem, nem voltunk, nincs rá időnk.
Nekünk a vendégeinkkel kell foglalkoznunk nyitástól zárásig.”