- Mióta búvárkodsz, hány merülésed van, és milyen végzettséged van?
- 1998-ban vizsgáztam az Adrián, és azóta eljutottam a mentőbúvári végzettségig. A forgatások miatt leginkább nyáron sajnos egy, maximum két hetet tudok csak merülni, így most csupán 100 merülésnél járok.
- Volt valami konkrét célod azzal, hogy a mentőbúvárit elvégezted?
- A baráti csapatból mindenki vizsgázott, és úgy gondoltam, én is megcsinálom. Szerintem hasznos tudni azokat a dolgokat, amit ez a tanfolyam ad, a magam és a merülő társam biztonsága miatt is.
- Mesélnél az első búvárélményedről?
- Borzalmas hideg, esős, szeles idő volt, fáztam, nem volt jó rám a ruha, és a tetejében egy sün is beleszúrt a lábamba. Ennek ellenére beleszerettem ebbe a sportba.
- Merre szoktál merülni?
- Adrián egyre ritkábban, Máltán voltam tavalyelőtt, de jellemzően a Vörös-tengerre járok. A családomban van egy búvároktató, a keresztapu, és általában velük járok el túrázni.
- Hogy viseled az arab körülményeket?
- Elfogadom. Egy idő után már kicsit fáraszt a túlzott nyájasságuk, és persze a kosz az utcán sem a kedvencem, de ez az ő országuk, ha így szeretik, hát legyen. Nagyon szeretem az egyiptomi kultúrát - Luxor, Királyok völgye, piramisok, Kairó Múzeum. Először 11 évesen egy nílusi hajóúton voltam az országban, azóta többször is. Mostanában leginkább búvárkodni.
- A fóbiákkal és az éjszakai merüléssel hogy állsz például?
- Azt szeretem a legjobban, ha csak lehet, lemegyek éjszakaira. Azért szeretem, mert általában sokkal nyugodtabb a víz, van kis lámpám, amivel szórakozhatok, és teljesen más a víz alatti világ. Imádom. Egyedüli fóbiának nevezhető dolog talán, hogy nem szeretek utolsó lenni. Nem azért, mert félek, hogy elkap valami tengeri szörny, cápa vagy ilyesmi, egyszerűen csak szeretek a csoporton belül lenni, de egyébként ennyi.
![]() |
Lételeme a mókázás |