Első ízben, kutaók dekódolták egy kihalt állat RNS-ét
![tasmán tigris, erszényes farkas, Thylacinus cynocephalus](https://cdn.origo.hu/2023/12/pRU4GQ73MO3nLvwmqPH6hucjxYn63b0IQdBSbtoXaG4/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzAwMGMzZWZiMDE5YzRhMTY5NWE0NjlhMzVjMTE0NDhl.webp)
Első ízben, kutatók sikeresen kivonták és dekódolták egy kihalt állat RNS-ét. Egy konzervált tasmán tigris visszanyert RNS-e részletesen megmutatja, hogy működtek az állat sejtjei. A erszényesfarkas (Thylacinus cynocephalus) sárgásbarna bundáján sötét csíkok futottak végig a vállaitól a farkáig és állkapcsait képes volt több, mint 80 fokra kinyitni. Húsevő volt. Ahogy a birka farmok elterjedtek az 1800-as években Tasmaniában - az utolsó fennmaradt erszényesfarkas vad populáció otthona - az állatok gyakran elragadtak az állatállományból.
A 19. század végén pénzjutalmat adtak minden felnőtt erszényesfarkas elpusztításáért, és az állatokat majdnem a kihalásig vadászták. Az utóbbi években a kutatók kidolgozták az erszényesfarkas genetikai tervrajzát, és más kihalt állatok állatok genomját t is, mint a gyapjas mamut. De ezek a vizsgálatok a DNS-re fókuszáltak. Csak az RNS mutatja meg hogy működnek egy szerv sejtjei.
2020-ban Emilio Mármol-Sánchez a stockholmi Karolinska Intézet genetikusa és kollégái rábukkantak egy erszényesfarkas példányra a stockholmi Természettudományi Múzeum raktárában. (Az RNS kevésbé stabil, mint a DNS. Azért is lenyűgöző a felfedezés, mert a példányt szobahőmérsékleten tárolták, nem pedig steril vagy fagyott körülmények közt. Az RNS-t korábban kivontak létezőfajokból és ezekt alkoholban, vagy jégben tartósítják.) A csapat 6 kis bőr- és izommintát gyűjtött a kiszárított állatból. A laboratóriumban porrá őrölték a mintákat és vegyszereket adtak hozzá, amik izolálták a nukleotidokat (az RNS építőkockái). Aztán számítógépes algoritmussal összehasonlították ezeket a nukleotid szálalakat, vagy szekvenciákat egy adatbázissal, ami több ezer állat, növény, gomba, baci és vírus genomját tartalmazza, köztük az erszényesfarkasét is. A csapat arra jutott, hogy a talált RNS szekvenciák körülbelül 70%-a megbízhatóan erszényesfarkasé, némi humán RNS-sel fertőzve, mivel az példányhoz többször hozzányúltak kézzel.
Az elemzés különböző protein-kódoló RNS molekulát tárt fel a bőr- és izommintákban. Az izomsejtek és bőrsejtek egészen eltérő funkciókat látnak el a testben. Például, a kutatók hajszálpontosan megállapították azokat az RNS molekulákat, amik azokat a sejteket kódolják, melyek az izomrost kis összehúzódását kódolják, mely segíti az állóképességet. A csapat talált több mint 250 erszényesfarkas-specifikus mikroRNS-t is: ezek rövid RNS molekulák.
A kutatók azt remélik, hogy a nem túl távoli jövőben visszahozzák az erszényes farkast Tasmaniába. Azt tervezik, hogy felélesztik úgy, hogy módosítják a tasmán tigris egyik legközelebbi élő rokonának, az erszényes, zsírosfarkú dunnart (Sminthopsis crassicaudata) génjeit.
(Forrás: Science News: https://www.sciencenews.org/)