Lady Szamuráj szerint Putyin sztálinista
A parlamenten kívüli jelöltek is hárman vannak. Közülük a legnépszerűbb és nyugaton az összes közül legelfogadottabb jelölt Irina Hakamada, aki szimpatizánsaitól a Lady Szamuráj becenevet kapta.
Hakamada egy japán kommunista lánya, apja a második világháború után kért politikai menedékjogot a Szovjetunióban. Édesanyja orosz. Hakamada a Jobboldali Erők Szövetsége nevű liberális párt képviselője volt, de a párt kiesett a decemberi választásokkor a parlamentből. 1956-ban született, évekig közgazdász kutatóként dolgozott. Egyetemi tanár volt a Szovjetunió széteséséig, majd számítógép-kereskedelemmel kezdett foglalkozni. Mostani, negyedik férje sikeres üzletember, aki egymillió rubellel támogatja kampányát. Hakamada 1990-ben Gazdasági Szabadság Párt néven alakított szervezetet, és kétszer is képviselővé választották (93-ban és 95-ben is). Jelcintől 1997-ben állami tisztséget kapott, a Kisvállalkozásokat Támogató és Fejlesztő Állami Tanács elnöke lett. 1999-ben a Jobboldali Erők Szövetsége képviselőjeként újra a parlamentbe került. Amikor pártja decemberben kiesett, lemondott a pártelnöki tisztségéről.
Hakamada sokszor elmondta már, hogy nem azért indul, hogy nyerjen, mert erre semmi esélye. (Most két százalékos a támogatottsága.) Azért küzd, hogy minél több ember figyelmét felhívja, hogy az "orosz társadalom a hazugságra épül". Szerinte Putyin és KGB-s barátai a sztálini rendszert restaurálják. A szólásszabadság hiányát és a korrupciót tartja a két legnagyobb bajnak Oroszországban. Petíciókkal bombázza a köztévét, hogy legalább 30 perc műsoridőt kapjon. Nagy feltűnést keltett, amikor azért támadta Putyint, mert több mint száz embert megöltek a kommandósok a 2002-es színházi túszejtők elleni akcióban, Moszkvában. A túszok halálának okát azóta sem tisztázták, és a kérdés tabunak számít az orosz belpolitikában.
Hakamada két példaképét az íróasztalán tartja: Margaret Thatcher volt brit miniszterelnök dedikált fotója mellett Nagy Katalin cárnő aranyozott mellszobra néz rá munka közben.
Az eltűnt és megkerült jelölt
Iván Ribkin Londonból kampányol. Ribkin rejtélyes eltűnése, majd előkerülése az orosz választások eddigi legrészletesebben ismertetett eseménye volt a nemzetközi sajtóban.
Ribkin tanárként kezdte, majd Volgográd (volt Sztálingrád) párttitkára lett1987-ben. Karrierje 1993-ban szédületes gyorsasággal indult. A most kommunista színekben induló Haritonovval együtt ő is agrárpárti képviselő volt, és a Duma elnökének is megválasztották. Lebegy halála után és Putyin kinevezése előtt Borisz Jelcin őt helyezte a Biztonsági Tanács élére, ahol egy másik mostani jelölt, Glazev dolgozott alatta. Putyin hatalomra jutásakor azonban kegyvesztett lett. 2002-ben a Liberális Oroszország Párt elnöke lett, miután az előző pártelnököt, Szergej Jusenkovot a nyílt utcán lelőtték Moszkvában.
Ribkin a liberálisokat lényegében Borisz Berezovszkij befolyása alá vezette, de a parlamentbe nem sikerült bejuttatnia. Berezovszkij az egyik leggazdagabb orosz üzletember, a Jelcin-éra oligarcha elitjének fontos figurája volt. Putyinék letartóztatási parancsot adtak ki ellene, és Berezovszkij külföldre szökött. Nagy-Britanniában politikai menedékjogot kapott, évek óta Londonból irányítja oroszországi politikai üzelmeit. A függetlenként induló Ribkin kampányát ő fizeti.
Néhány héttel ezelőtt Ribkin eltűnt. Napokig nem lehetett elérni, és senki sem tudta róla, hogy hol van. Aztán váratlanul feltűnt. Azt mondta, hogy magánügyeit intézte Ukrajnában. Később nemzetközi sajtótájékoztatót hívott össze Londonba, ahol Berezovszkijjal együtt egy órán át izgultak, hogy létrejöjjön a videotelefon-kapcsolat a moszkvai újságírókkal. Ez nem sikerült, de azért Ribkin elmondta, hogy nem is a magánügyeit intézte. Valójában egy csecsen vezetővel készült tárgyalni Kijevben a békéről. Aztán elrabolták. Üdítőjébe drogot csempésztek, és napokig bódultan fogva tartották, és ilyen állapotában kompromittáló videofilmet készítettek róla. Azt nem mondta meg, hogy mit csinál a szalagon, amely azóta sem került elő. Viszont jelezte, hogy tudja, hogy kiknek állt érdekében elrabolnia őt, de nem mondja meg. Ugyanakkor kijelentette, hogy a választások másnapjáig személyes biztonsága érdekében Londonban marad. Támogatottsága 1 százalék körüli, de ő a legismertebb jelölt Putyin után.
A felsőházi elnök is beszállt
Szergej Mironov szintén jelölt, bár közvélekedés szerint csak azért kezdett a kampányba, mert ősszel félő volt, hogy Putyinnak nem lesz kihívója, és ezért vállalta, hogy megteszi a vereség szívességét az elnöknek. Mironov 1953-ban született, és geológus kutató volt 1991-ig. Több expedícióban is részt vett, de elfordult a tudománytól, "mert a szovjet geológiai hagyományoknak befellegzett" - mondta. 1993-ban a Szentpétervár felújítási munkáival foglalkozó cég egyik vezetője lett, és 1994-ben önkormányzati képviselővé vált. A város erős embere akkor Vlagyimir Putyin volt, és Mironov fontos szövetségese lett. Putyin 2000-es kampányában vezető tisztséget vállalt, és 2001-ben már az orosz parlament felsőházának az elnöke volt. (A felsőház tagjait a régiók önkormányzatai választják.)
Mironov kampánya csendes, az őt jelölő parlamenten kívüli Orosz Élet Pártja sem vitte túlzásba a reklámot. A pártnak nincs képviselője a Dumában, nem számít komoly erőnek Oroszországban. Mironov utoljára azzal hívta fel magára a figyelmet, hogy kijelentette, alkotmányellenes, hogy a felsőházi elnöknek van helyettese, ezért megszünteti a tisztséget. Helyettese azonnal lemondott.
Mironov volt Glazev mellett a másik jelölt, aki jelezte, hogy akkor is részt vesz az elnökjelöltek tévévitájában, ha Putyin nem tud elmenni. A többi jelölt az első élő adásban nem volt hajlandó beszélgetni, mert Putyin hivatalos elfoglaltságra hivatkozva kimentette magát.
Magyari Péter