Erre varrjál gombot, Pep!
![Jupp Heynckest, Bayern München vs Dortmund, Bajnokok Ligája döntő 2013. május 25-én](https://cdn.origo.hu/2023/12/OntTbIjWv5MmAg3GZWDkcbXmJ26MnD3C44Xw3aukulU/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2VkMmJjNzNiOWEyYzQwNjc5NWVhY2JlNGYwZGY2MDQx.webp)
Kevés edző mondhatja el magáról, hogy egy meccs előtt és alatt mindkét szurkolótábor ünneplésben részesítette, Jupp Heynckes azonban ezt is átélhette kalandos pályafutása során.
A 68 éves edzőt a Bundesliga utolsó fordulójában rendezett Mönchengladbach-Bayern München találkozó során közösen és felváltva éltették a drukkerek, sőt, a meccs utáni sajtótájékoztatón, amely alatt el is sírta magát a Bayern edzője, még az újságírók is felállva tapsolták. Pedig Heynckes sosem volt hálás interjúalany, sokszor piszkálták merev stílusa miatt, BL-döntős kollégájával, Jürgen Klopp-pal ellentétben rá nem volt jellemző, hogy nekiállt poénkodni, szinte mindig higgadt és kimért maradt.
Ismerjük a mondást, miszerint egy jó futballistából nem mindig lesz jó edző, és sokáig úgy tűnt, ez a tézis igaz lesz Henyckesre is, akiről talán nem mindenki tudja, hogy a Bundesliga harmadik legeredményesebb csatárát tisztelhetjük benne.
A gladbachi gólgyáros
Ha ehhez hozzátesszük, hogy a német bajnokságban szerzett 220 góljának kilencven százalékát a Mönchengladbachban szerezte, akkor máris megértjük, miért ünnepelte őt a Bayern elleni 4-3-as zakó alkalmával a hazai szurkolótábor. Az 1970-es évek európai szinten is meghatározó csapatában ő volt az egyik legfontosabb láncszem, és a mai napig azt mondja, hogy Mönchengladbachban van otthon. Heynckest gyors és sokoldalú csatárnak tartották, aki elképesztően hatékony volt a kapu előtt, három olyan idénye is volt, amikor 40 gól fölött termelt, a Gladbachhal összesen négy bajnoki címet, egy kupagyőzelmet és egy UEFA-kupa-diadalt ünnepelhetett, és emellé még volt egy elbukott BEK- és egy UEFA-kupa-döntője is.
A Bundesligában 1974-ben 30, egy évvel később 27 góllal lett gólkirály, de a BEK-ben, a KEK-ben és az UEFA-kupában is volt olyan idény, amikor senki nem lőtt nála több gólt. Ilyen mutatók mellett természetesen a válogatottban is számítottak rá, összesen 39 meccsen jutott szóhoz, és tagja volt az 1972-es Európa-bajnok, illetve az 1974-es vb-győztes csapatnak is, igaz, a hazai pályán megnyert vébén csak az első két találkozón lépett pályára.
A legfiatalabb német edző
Játékosként a Gladbach fiataljaiból rettegett csapatot összegyúró Hennes Weisweilertől és a legsikeresebb német edzőtől, Udo Lattektől leste el a szakma fortélyait, majd visszavonulása után egyből leült a kispadra, így 34 évesen a bajnokság legfiatalabb edzője lett. Edzőként egy UEFA- és egy német kupaezüstöt, valamint két harmadik helyet tudott felmutatni a Mönchengladbachnál, valamint ő fedezte fel Lothar Matthäust a német futball számára. Ekkor ragasztották rá játékosai az Osram becenevet, arra utalva, hogy Heynckes stressz hatására elvörösödő arca egy villanykörtére hasonlít.
Heynckes 1987-ben hagyta el a Gladbachot, és megint Lattek utódja lett, ezúttal a Bayernnél. Első bajor korszakának második évében megnyerte első aranyát edzőként, majd egy évre rá a címvédés is összejött a Klaus Augenthaler, Stefan Reuter és Roland Wohlfarth nevével fémjelzett csapatnak. 1991 őszén aztán Heynckes belebukott a Bayern gyenge szezonkezdésébe, menesztését később Uli Hoeness a müncheniek akkori ügyvezetője - jelenlegi elnöke - pályafutása legrosszabb döntésének nevezte.
Túl jó volt a Realnak
A bayernes időszak után hat évet kellett várnia arra, hogy újra nagycsapatnál dolgozzon, 1997-ben a Real edzője lett. Pályafutása addigi legnagyobb sikerét aratta, amikor a Real az amszterdami BL-döntőben Mijatovic szemfüles góljával 1-0-ra legyőzte a Juventust, és így a sorozat legeredményesebb csapata harminckét év után újra Európa csúcsára jutott, Heynckesnek azonban ennek ellenére mennie kellett.
Hogy egy ilyen siker után hogy tudta őt kirúgni a Real? Az egyik ok az volt, hogy a csapat csak negyedik lett a bajnokságban, a másik pedig az, hogy Heynckes kőkemény fegyelmet követelt az öltözőben, amire a játékosok nem voltak vevők, Lorenzo Sanz elnök pedig úgy állt ki Seedorf, Mijatovic és a többiek mellett, hogy lapátra tette az edzőt. "Heynckes túlságosan jó ember volt ahhoz, hogy a Realnál megragadjon" - nyilatkozta később Seedorf a nyilvános konfliktusokat elegánsan kerülő főnökéről, aki korábban már a Frankfurtnál is csatát vesztett a játékosuralom ellen, a Bayernnél pedig állítólag Effenberg hívta ki egy bunyóra.
A Real után a Benfica, a Bilbao és a Schalke következett, sikersztori egyikből sem lett, és hiába tért haza a Gladbachhoz, szeretett klubjától dicstelenül kellett távoznia: 2007 januárjában menesztették, mert a csapat kiesőhelyen állt. Később kiderült, hogy halálos fenyegetéseket kapott a szurkolóktól, de ő mindennek ellenére úriember maradt, lemondott a kirúgása miatt járó végkielégítésről, és a klubtól kapott autót kitakarítva és teletankolva vitte vissza. Úgy tűnt, szakít a futballal, de a Bayern beugróként munkát adott neki 2009 tavaszán Jürgen Klinsmann távozása után, majd két évre aláírt a Leverkusenhez, amellyel egy második és egy negyedik hely jött össze, valamint egy német rekordnak számító 24 meccses veretlenségi sorozat.
A lelkeket és a védelmet is rendbe tette
2011 nyarán ismét a Bayernél kötött ki, és a harmadik korszakában új, jóval nyugodtabb emberként látott munkához, már nem az az edző volt, aki hajlamos üvöltözni a játékosokkal, ha nem megy a csapatnak - az öltözőt felforgató Louis van Gaal után éppen rá volt szüksége a münchenieknek. A tavalyi éve sok csapatnál etalonnak számított volna, a Bayernnél azonban hatalmas csalódást jelentett, mivel Robbenék nyerő helyzetből, hazai pályán bukták el a BL-döntőt a Chelsea ellen, és a bajnokságban, valamint a kupában is alulmaradtak a Dortmunddal szemben.
Heynckes nagy feladat adott állt, gatyába kellett ráznia a lelkileg megviselt brigádot, és úgy érezte, ehhez nem elég, ha mentálisan rendbe szedi a játékosokat, kell pár új arc is. Így került a csapathoz a brazil belső védő, Dante, a horvát középcsatár, Mario Mandzukic, valamint a spanyol védekező középpáyás, Javi Martinez, három olyan ember, akik kulcsszerepet játszottak a Bayern fantasztikus idényében.
Martinezről Heynckes utóbb azt mondta, Németországban annyira ismeretlennek számított - pedig a Barca is le akarta igazolni, de a katalánok végül Alex Songot választották -, hogy a Bayernnél megkerülhetetlennek számító Franz Beckenbauer azt hitte a neve hallatán, hogy egy kávémárkáról van szó. A müncheniek mégis kicsengettek Bundesliga-rekordot jelentő 40 millió eurót a védelemben és a középpályán is használható spanyolért, aki szép lassan meg is szolgálta a vételárát, mert bár nem csinál látványos dolgokat, a hatalmas mezőnymunkájával biztonságot ad a csapatnak.
A Bayern rekordot jelentő nyolc győzelemmel kezdte az idei szezont, és a folytatásban sem fékezett, minden eddiginél korábban bebiztosította az aranyat, és végül 25 pontos fölénnyel előzte meg a második Dortmundot, miközben kettő híján száz gólt szerzett és csak tizennyolcat kapott a harmincnégy bajnokin. Heynckes nem csak a lelkeket, a védelmet is rendbe tette, amihez Dante és Javi Martinez érkezésén kívül az is kellett, hogy a szólistákat beállítsa a sorba.
Észrevette, hogy változni kell
"Amikor egy csapat sok gólt szerez, akkor gyakran sokat is kap, de a mi csapatunkban Arjen Robben, Franck Ribéry, Mario Gomez, Mario Mandzukic és Thomas Müller is odateszi magát a védekezésben, pedig mindannyian a támadáshoz értenek elsősorban. Beletelt egy időbe, mire sikerült meggyőznöm őket, hogy muszáj változtatniuk, de végül megértették, hogy ha ők is kiveszik a részüket a védekezésből, abból az egész csapat profitál. Ez elengedhetetlen a mai futballban, amely sokat változott, sokkal összetettebb lett. A játék felgyorsult, sokkal kevesebb helye van a játékosoknak a pályán, hogy megoldják az egyes szituációkat, de a játékosok is változtak, máshogy kell velük kommunikálni" - nyilatkozta Heynckes.
Neki pedig ezúttal sikerült megtalálni a közös hangot a játékosokkal, elég megnézni Ribéry játékát, aki Van Gaallal folyamatosan háborúzott, idén viszont élete formájában van, a Bundesligában 27 meccsen 10 gólt és 15 gólpasszt ért el, vagy ott van Robben, aki sokkal inkább csapatember, mint a korábbi években.
Aki a Bayern hazai dominanciájára csak legyintett, az a BL-ben láthatta, miért is olyan félelmetes a bajor gépezet: az Arsenal ellen még majdnem elszórakozták a továbbjutást, de a Juventust (2-0, 2-0) és a Barcelonát (4-0, 3-0) olyan ellentmondást nem tűrően söpörték el, hogy az még talán a legnagyobb fanatikusokat is meglepte. A Barca elleni párharcban jól jött, hogy Heynckes edzői múltja miatt ismerte a spanyol focit, de kellett a német precizitás is: a játékosoknak powerpoint-prezentációval mutatta be az ellenfelet a lehető legaprólékosabb módon, emberei pedig tökéletesen alkalmazták a pályán, amit edzőjük kért tőlük.
Feladta a leckét Guardiolának
Heynckes úgy csinált tökéletes gépezetet a Bayernből, hogy közben el kellett viselnie fölé helyezett sportigazgató, Matthias Sammer piszkálódását. Sammer felhánytorgatta, hogy az edző rossz cseréi miatt bukta el a csapat a tavalyi BL-döntőt, és ehhez jött még, hogy szezon közben kiderült, a Barcával mindent megnyerő Pep Guardiola foglalja el nyáron a kispadot.
Heynckes ugyan nem verte nagydobra, de zavarta, hogy a klub vezetői nem várták meg az idény végét a bejelentéssel, de ezen is túllépett, és a maga módján, az eredménnyel igazolta, hogy nagy edző. Pályafutása során ötvenegy százalékos győzelmi mutatót ért csapataival, a nála általában sokkal többre tartott Alex Ferguson pedig hatvanat, vagyis nincsenek olyan távol egymástól a számokban, mint megítélésben.
Nem csoda, hogy a José Mourinho távozása után edző nélkül maradt Real Madrid amolyan B tervnek jelölte meg Heynckest, ha Carlo Ancelottit mégsem sikerülne elcsábítani.
Ha pedig mégsem jönne össze a madridi munka, Heynckes akkor is nyugodtan dőlhetne hátra, az életműve immár teljes, a Dortmund elleni sikerrel Ernst Happel, José Mourinho és Ottmar Hitzfeld után a negyedik olyan edző lett, aki két klubbal is BL-t nyert. Ráadásul a világ jelenleg legjobb csapatát hagyja Guardiolára, akinek fel van adva a lecke, hogyan szárnyalja túl az elődjét.