![]()
|
Mr. Anderson tehát egy igazi hős, akire élő legendaként tekintenek a még az 1960-as években is zajló háború ifjú katonái. Andersonnak számos feladatot kell megoldani, míg eljut a titkos fegyvert rejtő laboratóriumig, többek között jól őrzött titkos raktárakat kutat át, vagy éppen egy száguldó, páncélozott vonatot próbál megállítani. Ezek a feladatok összesen hat küldetésbe vannak becsomagolva, ami nem sok, de egy misszióba annyi elintézni való tartozik, hogy a fejlesztők szerint minimum harminc óra szüksége a program végigjátszásához.
Vannak akik az első, vannak, akik a harmadik személyű nézetre esküsznek az akciójátékok területén. Ami az Iron Stormot illeti, mindkét csoport kedvében ját, ugyanis mi választhatjuk meg, hogy melyik nézőpontból vesszük fel a harcot az ellenséggel. A helyzet ugyanaz, mint más, hasonló alternatívát kínáló játék esetében: első személyű nézetből könnyebb célozni, harmadik személyűből viszont jobban belátjuk a terepet.
Ami a grafikát illeti, a fejlesztők igazán kitettek magukért. A karakterek és a környezeti elemek igen részletesen kidolgozottak, a figurák jól animáltak. Fegyverváltáskor nemcsak megjelenik az új eszköz a karakter kezében, hanem veszi a fáradságot, hogy eltegye az előzőt, és előhúzza a használni kívántat.
A fegyverek terén nem fukarkodtak a fejlesztők, így számos eszközzel hadakozhatunk a játékban, igaz, nem hordhatunk magunknál egy egész arzenált. Vannak klasszikus modellek, de újabb fejlesztések is, mint a géppisztoly, vagy a távcsöves puska. Fontos tehát megjegyezni, hogy egyszerre egy kategóriából csak egyféle fegyvert hordhatunk, ha már van nálunk másik, akkor azt bizony el kell dobnunk. A fegyverek közt akad egy igen hatékony, de meglehetősen gusztustalan dolog, amit szerencsére(?) csak az ellenség használ. A Dog Mine című fegyverről beszélünk, mely nem más, mint egy rohanó kutyára kötött tányérakna.