A tengeri hadviselésben sok robotikus vagy autonóm rendszer létezik – már régóta.
Az amerikai flotta 1964-ben indította útjára azt a programot, amely végül az Aegis Combat System nevet kapta. A rendszer feladata a repülőgép-hordozók harccsoportjának légvédelme, de ma már csapásmérésre is használható. Az új, hatalmas teljesítményű radar köré épített, integrált rendszer képes arra, hogy egy 280 kilométeres félgömböt ellenőrizzen, ezen belül légvédelmi rakétákkal elhárítson tömeges repülőgép- vagy rakétatámadást – akár ballisztikus rakétatámadást is –, ráadásul teljesen automatikus üzemmódja is van.
Ha a parancsnok úgy dönt, az Aegis autonóm módon, robotként működik.
Megfigyeli a környező légteret, fenyegetés esetén tűzkész állapotba hozza magát, majd maga választja ki a legfenyegetőbb célpontot és maga dönt az ellenrakéta indításáról, miközben figyeli a többi célpontot és gondoskodik azok megsemmisítéséről is. Mindezt úgy, hogy az adatait megosztja más hajókkal és akár célpontokat is kijelölhet azok helikopterei, repülőgépei vagy Tomahawk cirkáló rakétái számára.
A robotok katonai megjelenésének egyik fő oka ugyanaz, mint a civil gazdaságban: egyre kevesebb az ember. A nyugati önkéntes hadseregek, amelyekben nem besorozott, hanem hivatásos katonák szolgálnak, az 1970-es évek óta szenvednek toborzási nehézségektől.
Az amerikai haditengerészet és légierő hosszú évtizedek rivalizálása után ismét közös projektet indított, éppen a robotika területén, az emberi erőforrás utánpótlási nehézségei miatt. A Collaborative Combat Aircraft programban a tervek szerint már 2030-ban felszáll egy olyan ember nélküli harci repülőgép, amely autonóm módon kíséri, védelmezi és támogatja majd az ember vezette, új, hatodik generációs vadászokat és vadászbombázókat. A gépek és a robotok így együttesen indulnak harcba. A drónok élettartamát alacsonyra tervezik, tehát nem akarják őket 30 évig használni, mint az ember vezette gépeket. A robotgépek életük utolsó órájában kamikaze fegyverré, vagy csali célponttá válnak az ellenséggel szemben.
Hasonló rendszereket fejleszt Oroszország és Kína is, mert mindenhol gondot jelent az emberi erőforrás pótlása, és mert az ellenfelek is ezt teszik, tehát lépéskényszerben érzik magukat a fejlett haderők. Kínában az ország 120 vezető kutatóját szerződtették a robotfegyverek fejlesztésére. A kutatóintézet összes tudósa a mesterséges intelligenciából doktorált. Így nem véletlen, hogy már Kínában is bemutatták pl. a robotkutyát, sőt, már olyan változata is van, amelyet géppuskát hordoz a hátán, és drón szállítja a harc helyszínére.
De Kínában készült el a világ első robotrendőre is, az Anbot.
Az amerikai haditengerészet ellenfelei is egyre inkább a robotika felé fordulnak. A kínai flotta 2022-ben bemutatta azt az óriás méretű víz alatti drónt, az ún. XXLUUV-t, amelyet válaszképp fejlesztettek ki az amerikai Orca-programra.
Oroszország már 2018-ban háborús viszonyok között tesztelte az Uran-9 nevű távirányítású harcjárművét, de a fejlesztőcsapat vezetője szerint még 10-15 év kell ahhoz, hogy a páncélos valóban robotként, önállóan tudjon harcolni.