Ian Dowie, a Crystal Palace vezetőedzője a korábbi hírekkel ellentétben szerdán nem volt Budapesten, így nem is tekintette meg a helyszínen a Magyarország-Izland labdarúgó világbajnoki selejtezőt. Az MLSZ munkatársa így nem vele, hanem a rá kísértetiesen hasonlító testvérével, Bobbal készített interjút, aki egyébként szintén a londoni klub alkalmazásában áll. A félreértés következtében az MLSZ tévesen az Ian Dowie-val készített interjút tette fel a honlapjára, pedig azt nem a vezetőedző - aki egyébként szerdán a Wales - Észak-Írország találkozót tekintette meg élőben -, hanem a játékosok szerződtetésével foglalkozó menedzser adta.
"Őszintén elégedett vagyok Torghelle és Király játékával is. Sándor nagyszerű futballista. Miután bejött a pályára minden megváltozott. Nemcsak a játék, hanem a hozzáállás is és ezt a közönség is értékeli. Igazi nyerő ember. Sándoron látszott, hogy fájdalmai vannak bizonyos mozdulatoknál, amikor a jobb lábát használja, ezért lőtt egy pazar gólt ballal..."
Bob Dowie azt is elmondta, hogy végső soron örül Torghelle szereplésének, de nem biztos abban, hogy már teljesen felépült. "Ha bicegve jön vissza, akkor láthatnak majd egy boldogtalan Premier League-stábot." A menedzser hozzátette: Torghellére az augusztus 18-ai skót-magyar (0-3) barátságos meccs óta nem számíthatott, miután bokaszalag-sérülést szenvedett.
"Le is akart menni a pályáról, de visszaküldték, s még tíz percet játszania kellett. Pedig már sérült volt. Ráadásul haza is utazott Magyarországra, négy órát repült, pedig Glasgowból egyenesen Londonba jöhetett volna. Ezt nem nevezném minden idők legjobb bánásmódjának" - jelentette ki Dowie. Mindenesetre az újpesti vb-selejtezőt követően maga Lothar Matthäus is elismerte: Torghelle azért "kezdett" a kispadon, mert még nem volt tökéletes az állapota.
Torghelle csütörtökön még a mérkőzés, no és parádés gólja lázában égett: "Nagyon vágytunk a győzelemre, nekem is csak ez járt a fejemben, miután Lothar Matthäus becserélt, s kizárólag a túlzott akaratnak tulajdonítom a sárga lapomat. Nem bántott, hogy csak csereként számított rám a kapitány, hiszen a kéthetes kihagyás miatt fizikálisan nem voltam a legjobb állapotban. Annak viszont különösen örültem, sőt hihetetlenül jólesett, hogy a közönség tömegesen követelte a becserélésemet, mindezt aztán szerettem volna góllal meghálálni a szurkolóknak. Szerencsére sikerült, s egyébként éreztem, hogy lesz lehetőségem a gólszerzésre. A legfontosabb azonban, hogy nyertünk, ellenkező esetben ugyanis nehéz helyzetbe kerültünk volna. Így viszont nagyobb önbizalommal utazhatunk a következő, svédországi selejtezőre."
(MTI)/[origo] - Bánki József