Egy albertai kisvárosból a toplisták élére
![Nickelback](https://cdn.origo.hu/2023/12/zTbhid94KhZoqadqaIkJY8pngVs2070lSxyzuDKsW1E/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50Lzg4OTkwODQ3MTcwZjRiYmI4NWQwNjA2ZWI3NWRhZmUy.webp)
Chad és Mike az anyjukkal éltek a kanadai Hannában, Alberta tartományban. Ők egyébként féltestvérek. A srácok viszonylag sokat balhéztak, többször is a rendőrségen kötöttek ki. Chad egy interjúban ezt úgy foglalta össze, hogy elég rossz gyerek volt, és a városban – főleg a rendőrök között – nagyon sokan várták már, hogy mikor kerül el a városból. Chad például 13 évesen betörésért javító intézetbe került. A folyamatos büntetések és letartóztatások miatt
pedig kimaradt az iskolából - kirúgták.
A sok balhé és állandó rendőrségi ügyek és az iskolai kicsapás érzelmileg nem a legjobb hullámokat indították el Chadben. Ebben az érzelmi hullámvölgyben volt, a 13 éves Chad, mikor gitár került a kezébe. Gyakorolgatott, játszott ezt-azt, mutogatta az ismerősöknek, hogy mire jutott. Az hozott áttörést, mikor látta a haverok, családtagok arcán, hogy tetszik nekik, és egyszerűen jól érzik tőle magukat – attól, amit ő csinál. Azt mondta, hogy akkor egy pillanat alatt rájött valamire, és azt mondta magában, hogy
ezt akarom, ezt akarom érezni, és csinálni. Ez a legjobb érzés a világon.
A zenés szerelem odáig vezetett, hogy 1995-ben bátyjával, Mike-kal és unokatestvérükkel, Brandonnal megalapították a Village Idiots nevű bandát. Chad énekelt és gitározott, Mike volt a basszusgitáros, Brandon a dobos, és ott volt még Ryan Peake gitáros is. Az együttes indulásakor nem volt több egy átlagos, feldolgozásokat játszó családi-haveri rockbandánál. Főleg
Led Zeppelin és Metallica számokat játszottak.
A környékbeli klubokban léptek föl és jól szerepeltek – nagyjából úgy, ahogy egy ilyen jellegű kezdő banda szokott. Időközben nevet is változtattak, és áttértek az azóta is használt Nickelbackre. A név eredete annyi, hogy Mike sokat dolgozott a Starbucksban, ahol a legtöbb termék ára nem egész összeg volt, hanem néhány dollár és 95 cent. Ezért a pultban álló Mike-nak kismilliószor kellett elmondani, hogy tessék,
itt van a visszajáró ötcentesed.
Ami angolul úgy hangzik, hogy here is your nickel back. A kanadai (és egyébként az amerikai) 5 centes beceneve nickel.
Mikor már végigjátszották a helyi klubokat a feldolgozásokkal, eljutottak oda, hogy ideje lenne saját nótákkal is előállni, ha tovább akarnak lépni. Amikor ezekből megvolt egy demó EP-re való, Chad
nevelőapjától kért pénzt a felvételhez és a gyártáshoz.
Meg is kaptaa 4 ezer dollárt, és indultak Vancouverbe, a stúdióba. A Hesher című középlemezre 7 szám került, és az együttes maga adta ki 1996 márciusában. 10 ezret adtak el a lemezből, amit később Chad Kroeger már nagyon gyengének tartott, és azt mondta interjúkban, hogy próbálja minél hamarabb elfelejteni. Ahogy mondta, akkor még azt sem tudta, mit akar azzal a 7 dallal, csak úgy megírta őket és kész.
Érdekes, hogy a srácok annyira belelendültek, hogy két hónappal a Hesher után ki is adták az első nagylemezüket is Curb címmel. Ezt szintén az együttes adta ki, igaz, a Roadrunner 2002-ben újra kinyomta az albumot. Klub turnéra indultak Kanadában, és Chad és Mike szabadidejük nagy részét azzal töltötték, hogy hívogatták a kanadai rádióállomásokat, hogy vegyék meg és játsszák a számaikat.
Mindent a zenekar maga csinált:
ők adták ki a lemezt, ők intézték a fellépéseket, a rádióba kerülést és persze ők terjesztették, árulták a lemezt.
1998-ra már szinte az összes kanadai rádiót meghódították. Még ebben az évben kiadták harmadik albumukat, a szintén független The State-et - a nagylemezek közül ez volt a második. Közben történt tagcsere is, mert Brandon Kroeger, az unokatestvér – még a nagy sikerek előtt – kiszállt.
A nagy áttörést az jelentette, amikor a Roadrunnerhez eljutott a Nickelback albuma, és Ron Burman azonnal Vancouverbe utazott, hogy meghallgassa őket élőben. Ennek az lett a vége, hogy 1999-ben a Nickelback aláírt a Roadrunnernél és az EMI-nél is. Így 2000-ben már három újrakiadása jelent meg a korábbi független The State-nek. Az első kettő az EMI-nél, a harmadik a Roadrunnernél jelent meg.
A háttér tehát már adott volt, a fiúk pedig igyekeztek zeneileg minél többet megtenni a siker érdekében. Chad például szinte tudományos mélységeket súrolva
szedte ízekre a rádióslágereket, hogy hasonlókat tudjanak alkotni.
Ha igazi Nickelback rajongó vagy, teszteld a tudásod kvízjátékunkon, és nyerj exkluzív páros jegyet a szeptember 16-ai, budapesti koncertre!