Szabó Rékát táncosként, majd koreográfusként ismerhettük meg a kilencvenes évek második felében. Darabjai azóta egyre inkább távolodnak a tánctól a komplexebb színházi műfajok felé: az elsősorban formai természetű mozdulatot szavakkal, színészi játékkal, történetekkel elegyíti. A körülötte összegyűlt, különböző hátterű alkotótársakkal együtt színpadra idézte már Lázár Ervint (Buddha szomorú) és Thomas Mannt (A kiválasztott - legenda szűrt fényben). A társulat tavaly felvette a Tünet Együttes nevet.
![]() | "Csak ha kifújom, van mit beszívnod. Kicsit elhasznált, de mit van mit tenni, ilyen szűk térben. Ha bántasz, azonnal sírok. Ha kedveskedsz, azonnal mosolygok. Ha figyelsz rám, produkálom magam. Ha csinálsz valami érdekeset, én is azt akarom csinálni. Ha van valamid, nekem is kell. Csalok, hazudok, én leszek az első. Ha mégse, megmondlak. Hogy tudna együtt dobogni a szívünk, ha egyszer mindannyiunké össze-vissza ver?" |
Szeánsz című darabja a közösség élményét - és kényszereit mutatja meg a színpadon. Az iskolások bőrébe bújt táncosok kendőzés nélkül tárják fel előttünk az emberek közötti társas viszonyok lényegét. A darabot most a MU Színházban láthatjuk két este.