Jobb fiúkkal kézizni, mint sehogy
![kézilabda, Cambridge HC](https://cdn.origo.hu/2023/12/1_tUBw9nwZ6dif4oVwd0UJQPY_KyOKfRtzgevECP1ZA/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2EwMTFmNjNhYmNlYjRhMmFiY2JhZjJmMmI3MTIyYWVi.webp)
Bármennyire is furcsa, az angol férfibajnokság bronzérmesének szakmai munkáját valóban egy magyar nő irányítja, de a helyzetet többé-kevésbé a kényszer szülte.
"Budapesten születtem, de miután a szüleim négyéves koromban Németországba költöztek, én már ott nőttem fel. A testvérem kezdett el kézilabdázni, mire ő megunta, addigra nekem megtetszett a sportág. Ötödikes koromtól játszottam, az iskolai csapatunk nagyon jó volt, szép sikereket értünk el a bajor bajnokságban" - mesélte Föglein Ágnes az Origónak.
"Felnőttként a bajor ligáig, a helyi negyedosztályig jutottam, majd amikor 2007-ben Cambridge-be kerültem, azonnal keresni kezdtem a játéklehetőséget. A városban addigra volt már egy bejáratott, 2000-ben alapított fiúcsapat, hozzájuk csatlakoztam. Úgy gondoltam, jobb fiúkkal edzeni, mint sehogyan sem kézilabdázni. Meccseken ugyan nem játszhattam, de igyekeztem több lányt is rábeszélni, néhány év alatt összejött egy csapatra való társaság, és elindultunk a körzeti ligában. 2011-ben megkeresett egy londoni csapat, az Olympia, hogy szeretnének a Challenge-kupában indulni, lenne-e kedvem segíteni. Így aztán egy másik magyar lánnyal együtt nemzetközi kupában is pályára léptem."
Föglein Ágnes ugyan mikrobiológiával és víruskutatással foglalkozik, szeretett sportágától nem tudott elszakadni, és miután a Cambridge HC-nek olyan emberre volt szüksége, aki félig-meddig ért a kézilabdához és még szervezni is tud, szép lassan elkezdte az edzősködést.
"Az itteni kézilabda nagyon sokat profitált a londoni olimpiából, ahol állandó telt házzal mentek a mérkőzések. Azt mondják, hogy az olimpia egyik nagy öröksége a kézilabda, amire az angolok csak most kapnak rá. A játékok végeztével 60-80 fiatal jött a klubhoz, mondván, látták a meccseket, és ki szeretnék próbálni a sportágat. Huszonöten még mindig kitartanak, így el tudtunk indítani egy második csapatot is. Akadt köztük egy csomó teljesen kezdő, 20-30 éves felnőtt is. De most már van egy ifjúsági csapatunk is, két hete játszották az első meccsüket. Ők főleg angol gyerekek, de legtöbbször legalább az egyik szülő kézilabdanemzetből (magyar, lengyel, francia, dán) származik. Másreszt az iskolákban is elkezdtek foglalkozni a sportággal, csak az a baj, hogy a tanárok sem tudják, hogyan kell játszani. Van, aki testi kontaktus nélkül próbálja tanítani! De ez már így is fejlődés. Maga a bajnokság is fejlődött, most már van egy Super 8-nek nevezett első osztály, amelynek a tagja vagyunk. Ehhez már edző kellett" - magyarázta.
Szerinte a keretben ügyes játékosok vannak, de kell valaki, aki átlátja a meccshelyzetet, irányít, és nem hagyja, hogy mindenki a maga feje után menjen a pályán. "Megoldhattuk volna azt is, hogy a tízből egy ember nem játszik, hanem edzőként áll a pálya szélén. De jobb megoldásnak tűnt, ha én vállalom ezt a feladatot, és mind a tízen játszhatnak. Élvezem az irányítást, és azt hiszem, el is fogadtak" - mesélt edzői pályafutása kezdetéről.
Alapszintű edzői papírja már van (ezt egy négyórás kurzus során szerezte meg), hiszen enélkül nem dolgozhatna, most kezdi majd a második tanfolyamot. „Az edzőképzéssel az a baj, hogy akik tanítják, itt azok sem értenek túlzottan a sportághoz. Vak vezet világtalant. Most nyáron lesz egy másfél hétvégét felölelő kurzus, de például Németországban egy alapfokú edzői tanfolyam nyolc hétvégét vesz igénybe. Nekem ennyi szabadidőm nincsen.”
Pár hétig dolgozott a csapatnál egy képzett magyar edző, de nem volt nagy sikere. "Ez egy más világ, itt nem lehet a játékosoknak azt mondani, hogy ha nem edzel eleget, akkor nem te, hanem más játszik. Mert itt nincs más."
A csapat soknemzetiségű, akad két magyar játékos is, Majoros Zsolt és Kovács Levente. "Nem tudom, milyen szinten játszottak a magyar bajnokságban, de nálunk ez nem is fontos. Mindenkinek örülünk, aki hozzánk jön, megnézzük, mit tud, és eldöntjük, hogy az első vagy a második csapatban számítunk rá. Zsolt kitűnő balátlövő, óriási bombái vannak, Levente pedig igazi védőspecialista."
A csapat amatőr, így minden költséget saját magának kell előteremtenie. A csarnok, amelyben edzenek, 42 angol fontba kerül óránként, ráadásul túl keskeny és rövid is. "Ha heti három órát edzünk, az már 120 font, így a játékosoknak fejenként havi 35 fontjába kerül csak a tréning. Ez nem kis pénz azoknak, akik azért jöttek Angliába, hogy itt álljanak talpra" - mondta Föglein Ágnes.
A csapat a bajnokikat egy másik cambridge-i csarnokban játssza, amely már nagyobb, 40x19,5 méteres, de nemzetközi kupamérkőzésre még alkalmatlan.
"Csak Londonban tudnánk fogadni a kupaellenfelet, de szerencsére a Székelyudvarhellyel kerültünk össze, és sikerült megállapodni abban, hogy egy novemberi hétvégén mindkét mérkőzést idegenben játsszuk le. Ellenfelünk minden költséget áll, így nekünk csak az utazást kell megoldanunk, fejenként 250 fontból kijön az út. Azt számoltuk, ha vendéglátóként is helyt kellene állnunk, akkor az szállással, játékvezetőkkel együtt plusz 500 font költséget róna mindenkire."
Fögleinék sokat gondolkodtak azon, hogy belevágjanak-e a Challenge-kupa kínálta kalandba vagy sem. De azt mondták, ha tizenketten vállalják, hogy akár 500 fontot is megér nekik, akkor beneveznek.
"Szerencsénk volt, hogy romániai ellenfelet kaptunk, hiszen így a repülőút nem okozott bonyodalmat, ráadásul a székelyudvarhelyiek minden pluszköltséget állnak. De kaphattunk volna például izraeli ellenfelet, és akkor ki tudja, hogyan állnánk anyagilag. Azt tudtuk, hogy ha nevezünk, de mégsem indulunk, akkor az európai szövetség tízezer eurós büntetést ró ki ránk. De reméltük, hogy ennél többe az indulás sem kerülhet. A kuparészvétellel akkora lehetőséget kaptunk, amit muszáj kihasználnunk."
Hogy milyen eredménnyel lenne elégedett? "Ha tíz gólnál kevesebbel kapnánk ki, már büszkék lennénk. Ha esetleg a két meccs közül az egyiket szorosabbá tehetnénk, elégedett lennék. De a rutin és az erőnlét nem mellettünk szól. Láttam a székelyudvarhelyiek honlapján, hogy a játékosok napi két edzéssel megkezdték a felkészülést. Nekünk hetente egy edzésünk van, szezon közben pedig kettő. Ez nagy különbség."