Élvezet vezetni a jól forduló Altót. Futóműve feszes, de nem túl kényelmetlen
Szerencsére a dizájn nemcsak kívül, hanem belül is sokat fejlődött. A műszerfal funkcionális és tetszetős, a kéttónusú, fekete-szürke színvilág nem bántja a szemet. Ugyan minden részleten látható, hogy a költségek lefaragása élvezett prioritást a belső tér összeállításánál, mégsem érzi magát úgy az ember, mint egy fapados Daciában, ami elsősorban a formatervezők érdeme. Mivel az Alto minimálautó, nagyon kevés kapcsoló van benne, de az a kevés, ami van, egyértelműen használható.
Fedeles kesztyűtartó nincs, a jobb oldali légzsák kikapcsolhatatlan, a rádió hangminősége feledhető
Magyarországra csak a fordulatszámmérő nélküli változatot hozzák, ami nem feltétlenül előnyös egy pörgős szívómotor esetében, és kézzel állítható tükrökkel is ritkán találkozunk ma már tesztautókban. De ezeknél sokkal nehezebb megbocsátani azt a kicsinyességet, hogy a vezetőoldali ajtóra csak egyetlen ablakemelő kapcsolót tettek, így ha a jobb oldalit kellene lehúzni, át kell nyúlni, ami vezetés közben növeli a balesetveszélyt. Régi japán iskola szerint a csomagtartót és a tankolónyílást is a vezetőülés alatti karok meghúzásával lehet nyitni, előbbi kívülről csak kulccsal közelíthető meg.
Hátul az ablak csak billenthető, nyáron nagy harc lesz az első utasülésért
Az Alto háromhengerese megegyezik azzal az ezres motorral, amelyet a Spashhez is meg lehet venni, de a kistestvérben három lóerővel többet (68-at) tud, és maximális, 90 Nm-es nyomatéka is jóval alacsonyabban, 4800 helyett már 3400-as fordulatnál rendelkezésre áll. Alapjáraton nem tagadhatja le háromhengeres mivoltát, mivel az egész autó finom remegésbe kezd, de ebből a szempontból a vetélytársak sem jobbak.
A kis háromhengeres start-stop nélkül is csak 103 gramm szén-dioxidot bocsát ki kilométerenként
Ami meglepő, hogy az alacsony, 885 kilogrammos tömeg ellenére hangszigetelésekkel sem spóroltak, a szél és motor normál tempónál nem hangoskodik, utóbbi wartburgos orgánuma csak a magas fordulatszámokon tör elő. Nagyjából egy mázsával könnyebb az Alto a Splashnél, nem csoda, hogy sokkal dinamikusabb. Ugyan a gyár 14 másodpercet ad meg a százas sprintre (Splash 1.0: 14,7), de házi mérésem szerint akár 12 alatt is teljesíthető a mutatvány, a hosszú áttételezés miatt még kettesben, tehát alig lassabb egy 94 lóerős Swiftnél.
A százas sprint 12 másodperc alatt megvan, ennyi pedig bőven elég a városba
Gázreakciói zseniálisan spontának, a pedál lenyomására késedelem nélküli gyorsulás a válasz, ami az Euro-5-öt teljesítő, tiszta benzinmotoroknál ma már ritkaságnak számít. Szereti és igényli is a pörgetést a motorocska, ilyenkor a pillesúlyú autót kellemes dinamikával mozgatja, persze vitalitása az utasok számával fordított arányban változik. Városban bőven elég a 68 lóerő, országúton viszont inkább csak a lendület megtartásával lehet biztonságosan előzni vele. Ez jellemzően addig tart ki, amíg fel nem hajtunk az autópályára, 110-120 km/óra fölött már nehezen gyorsul, pedig 0,3-as légellenállási együtthatója kedvezőnek számít. Az egyhetes teszt alatt, szinte végig városban használva 7,3 literes fogyasztást mértem, ami messze van a gyár által megadott 5,5 litertől, de nagy mínuszokban, dinamikus vezetési stílussal használtam az autót, így elfogadható. Kicsit finomabban, melegebb időben valószínűleg hat liter alá is le lehet majd menni, pedig start-stop rendszer nincs a kiskocsihoz.
Kézzel kell felhajtani az apró kalaptartót, hogy pakolhassunk a 129 literes csomagtartóba
Vezetni gyerekjáték az Altót, a váltó katonásan precíz és rövid úton jár, talán a legjobb a kategóriában. Kormányzása eléggé közvetlen, az elektromos szervót ráadásul sikerült úgy hangolniuk, hogy olyan természetes érzést adjon, mint egy régi hidraulikus. Kilenc méter átmérőjű körön megfordul, ezért ahol egy átlagautóval Y fordulót kell venni, a kis Suzuki sokszor egyből hátat fordít. Méretei miatt a parkolás is gyerekjáték. Az egyszerű, hátul merev tengelyes futómű is jól vizsgázott, persze az úthibákat a hátul ülők jobban megérzik, mint az első utasok, de kanyarban nem hajlamos nagyon elpattogni az ívről, a rugózás pedig úgy lett feszes, hogy még éppen nem kényelmetlen. Fordulókban alig dől a karosszéria, és a kis tömeg miatt nagyon agilisan vált irányt az Alto, aki szeret vezetni, annak bármikor mosolyt csal az arcára, szerény teljesítménye ellenére is. Könnyű építése fékezéskor is előny, az elöl tárcsa-hátul dob kialakítás tökéletesen elegendő a mozgási energia megsemmisítésére, a pedálérzet és az adagolhatóság is jól el van találva.
A 14 colos Palermo felnik 130 ezer forintba kerülnek
Az új Alto szinte tökéletes városi, vagy más szóval második autó, ráadásul az ára is kedvező. Ha nagyjából egy szintre hoznánk a felszereltséget, a Chevrolet Spark 300 ezerrel, a Kia Picanto 100 ezerrel, a Fiat Panda 800 ezerrel, a Hyundai i10 500 ezerrel, a Citroën C1 440 ezerrel, a Peugeot 107-es 670 ezerrel, a Toyota Aygo 470 ezerrel, a Renault Twingo 400 ezer forinttal kerülne többe. Igazi konkurenciája házon belül is létezik a Splash képében, amelyet fapados felszereltséggel, klímaberendezés nélkül most akciósan kétmillióért is haza lehet vinni. Klímával azonban a Splash is 2,45 milliót kóstál. Az Alto mellett kisebb fogyasztása, mozgékonysága és divatos külseje szól, a Splash viszont méretei okán, kisebb fenntartásokkal akár családi autóként is beválhat, ráadásul négycsillagos töréstesztje is felülmúlja a mindössze háromcsillagos Altóét.
Műszaki adatok |